A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Lassan alvásidő van.
Még nem végeztem.
Te talán nem, de a borkészletünknek vége.
Mindennek vége, Hector.
Ez nem igaz.
Ez csak változás.
Semmi több.
A vámpírok nem szeretik a változást.
Ezt Carmilla is tudta?
Még mindig félreérted őt.
Ugyan! Hisz még téged is megrémített a változás, amin átment.
A változás mértéke, talán.
És a káosz, amit okozott volna az életünkben.
De az egész akkor is a vámpírok jellemére vezethető vissza.
Stabilitásra vágyunk, hogy minden változatlan legyen körülöttünk.
A vámpírok jelleme! Mi a fene?
Micsoda korszakalkotó filozófia eszmefuttatás.
Ne okoskodj már!
Ti, emberek, 60 évig botorkáltok a világban, számotokra ennyi az élet.
Mi hosszabb távon gondolkodunk.
Ezért stabilitásra vágyunk.
Te is erre vágytál?
Mi mind.
Mi négyen,
a nővéreimmel, együtt erősek voltunk.
Elég erősek a stabilitás fenntartásához.
Az erő képes háborúzni, igen, de egyúttal képes arra is, hogy menedéket építsen.
Tudsz követni?
Csak botorkálok a nyomodban.
A kis alakzatok erősebbek, mint a nagyok, Lenore.
Carmilla nem csak menedéket akart.
Végül már nem, de minden ezen a vágyon alapult, érted?
Az erő és a hatalom nem ugyanaz.
Te erőt akartál.
Carmilla hatalmat.
A végén igen, ez lett belőle.
És ez tönkretette az életem.
Hatalom.
A hatalmas, nemzetközi, a diplomáciát mellőző, erőszakosan terjeszkedő hatalom,
az valami egész más.
Talán többet ad,
de nincsenek meg benne az erő előnyei.
Beléd fészkeli magát, mint egy parazita, amit etetned kell.
A hatalom folyton egyre többet követel.
Mint egy vámpír.
Így hát,
most, hogy megmutattad, mi vagyok,
miután rájöttem, hogy hazugságban éltem,
itt ülök,
bezárva egy ketrecbe, mint egy veszélyes állat, Isaac királlyal,
a szerencsés gazemberrel, aki rajtam tartja fürkésző tekintetét.
Még sosem láttam őt ilyen boldognak. Elég bizarr.
De nem fog bántani.
Nem, csak bezár egy ketrecbe.
Én nem fogok bezárva élni, Hector.
Még veled sem.
Sajnálom, ami veled történt.
Sajnálom, hogy nem segíthetlek át azon,
ami most rád vár.
De nem vagyok hajlandó így létezni.
Látni akarom a Napot, aminek szépségéről folyton áradozol.
Lenore, ne!
Hector,
semmi baj.
Ezt akarom tenni.
Légy szabad, Lenore!
Veled mi lesz?
Talán írok egy könyvet.
Hogy megörökítsem a hibáinkat a jövőnek.
És mert felismertem az értékét
és a szépségét
a dolgoknak, amik túlélnek engem.
Hát ennyi lenne az egész?
Hector, te naiv ember!
Mit szólsz a tervemhez?
Az én tervem volt.
- Te csak azt hiszed, hogy a tied. - Az én tervem volt.
- Mert azt akartam, hogy ezt hidd. - Elmondtam neked a tervemet.
Csak azt hitted. Nagyon okos vagyok.
Úgy mondtam el neked a tervemet, hogy azt hidd, a te ötleted.
Mert az én ötletem volt.
Ismerd be, hogy vesztettél!
Az kizárt.
És ami azt illeti, az én ötletem volt.
Maradj csak ebben a hitben!
- Szóval, egyetértesz? - Egyetértek? Mivel?
A tervemmel. Hogy itt maradunk.
- Istenem! - Zseni vagyok. Add fel!
Ha figyelmen kívül hagyjuk,
hogy sokkal őrültebb vagy, mint azt előzetesen gondoltam,
biztos vagy benne, hogy ez jó ötlet?
Én nem…
- nem vagyok hozzászokva az emberekhez. - Ők megszoktak téged.
Hagyd, hogy megszokják a jelenléted, és te is megszokod az övéket.
Próbállak követni, de az agyam lefagyott a logikádtól.
Emberi logika. Csak fogadd el!
De én nem…
nem vagyok ember.
Részben legalábbis.
Ne hidd, hogy nem láttam, ahogy az árvákkal játszol.
És ne hidd, hogy nem tudom, hogy néhányan apának hívnak.
Én…
Én csak nem akartam csalódást okozni nekik.
Ez nagyon is emberi.
Alucard, te igen különös egyén vagy.
A végén megkedvellek.
Alucard, felkelt.
Légy kedves!
Már két hete nem beszélt senkivel.
Sypha!
Szia!
Van kölcsön egy lovad?
Lehetséges. Mire kell?
Megteszem, amit Trevorral eredetileg terveztünk.
Csatlakozom az enyéimhez.
Itt mindig nagyon szívesen látunk.
Köszönöm,
de egyértelműen állapotos vagyok.
A családom mellett a helyem.
A családom tapasztalt, jól tudják, mi a teendő, ha majd eljön az idő.
Kaphatnék egy lovat?
Én, nos…
Gratulálok.
Folytasd!
Mondd úgy, ahogy Trevornak, mikor megérkeztünk az erődbe!
Nem kellene gratulálnom?
„Gratulálok!”
Hűha! Azt hiszem, rossz benyomást tettem.
Semmi baj.
Szeretett engem.
Gyermekünk lesz. Valami új és csodálatos születik ebből az egészből.
Jobb, ha megyek.
Maradj inkább!
Nagyon kedves tőled, de az emberek között a helyem.
Nem lehetsz te az egyetlen, akire számíthatok.
és egy gyereknek közösség kell.
Meglesz,
ha itt maradsz.
Nem értem.
Ezek az emberek nem mennek haza.
Új falut alapítunk itt, a kastély és az erőd körül.
Itt megvan minden, amit Csíkdánfalván nem adhatok meg nekik.
Mindent megváltoztathatunk.
Iskolák is lesznek.
Az egyikben a kastély és az erőd könyveit tanulmányozzák majd.
És reméltem, segítesz megtanítani ezt a csodás, ámde haszontalan férfit élni.
Ne táplálj vérmes reményeket!
Sypha,
esélyünk van a gyerekeinknek jobb életet adni, mint ami nekünk jutott.
Most az egyszer jobb lehetne
minden gyermeknek.
Tehetséges lány.
Tudom.
Nagy bajban vagy.
Mi lesz a falu neve? Újcsíkdánfalva?
Arra gondoltam, lehetne Belmont.
Az mindenkit zavarba hozna.
Szívesen élnék egy Belmont nevű helyen.
Ráadásul, Istenem, ezek az emberek
nem értenek a szervezéshez.
Egész nap vödrökben akarják hordani a vizet a folyóból?
Azt hittem, tudós vagy. Azt az ösvényt is ki kell szélesíteni.
Kié az a ló?
- Milyen ló? - Ott, az ösvényen.
Kösd meg a lovakat, Alucard!
Ha falut akarsz alapítani, akkor rendnek kell lennie.
Ismerem azt a lovat.
De…
valaki ül rajta.
Szia, szívem!
Hogyan?
Most azonnal felelj minden kérdésemre!
Csak az történhetett, hogy Saint Germain
a halála előtt megnyitotta a Végtelen Folyosót.
Belemártottam a tőrt a Halálba.
Fellángolt, mint a napfény.
A következő pillanatban a Folyosón voltam.
Majd ott találtam magam
a Duna északi partján, arccal a homokban.
Ez elképesztő.
Segítség kell, most rögtön!
Nem lesz gond.
Csak úgy egy évnyi alvás kell, meg egy vadonatúj test.
És te, hogy vagy?
Minden rendben?
Jól vagyok.
Helyes.
Tudod, mi volt a legijesztőbb?
Mi?
Hogy a végén még Trefornak kereszteled a gyereket.
- Honnan tudtad egyáltalán? - Ugyan már, hisz rólam van szó.
Szerinted hogy maradtam nőtlen ennyi éven át?
Idejönne valaki és kinyírná ezt a férfit?
Gyerekjáték lesz.
Egy goromba seggfej vagy, Trevor Belmont.
Tudom.
És szeretlek.
Tudom.
Kértem, hogy segítsetek.
Üdv, Belmont!
Hogy volt a dolog azzal a tőrrel?
Üdv, Alucard!
Nos, voltak harcosok Targovistében,
akik, mint kiderült, a királyi kincstárban rejtőztek.
És elemeltek onnan dolgokat, amolyan szerencsehozó amulettként.
Észrevettem bizonyos dolgokat.
Végül darabonként összegyűjtöttem egy őrült varázsló kovács művét,
ami egy Istennel kötött, gyilkos-öngyilkos alku tárgya volt.
Így aztán…
tudtad, hogy akár bele is halhatsz, ha használod.
Nem volt választásom.
Mit keresnek itt ezek az emberek?
Isten hozott a falumban!
Van egy falud?
Hogy hívják?
Treffy.
Idejönne valaki, és végezne velem?
Furcsán boldognak tűnsz.
Én…
fura mód, az vagyok.
Különös utazás volt.
Örülök, hogy vége.
Az a vicces, hogy életemben először
fogalmam sincs róla, most mi következik.
Mégis úgy érzem, hogy jó lesz.
Pontosan ez a helyzet.
Furcsamód boldog vagyok.
Jól vagy?
Azt hiszem.
Azt hiszem, végül győztünk.
Lisa és Vlad Tepes.
Szóval…
Szokj hozzá a Vlad név használatához!
Muszáj lesz.
Nem mutathatlak be úgy, hogy „Ő itt Drakula Tepes,
nem, nem rokonok, ne nézegesse a fogait!”
Tényleg erről akarsz beszélgetni?
Meghaltam,
és te nem voltál ott.
Tudom.
Te is meghaltál.
Így volt.
Eljöttél, hogy megkeress.
Hát persze.
Mi mást tehettem volna?
Azt hittem, van más lehetőség is.
Mondjuk ordítasz, míg a Sátán beismeri,
hogy csak beugrott a helyedre, vagy ilyesmi.
A halálod óta a saját halálom után éreztem először épelméjűnek magam.
Nagyon nyugodtnak tűnsz.
Te viszont egy kicsit dühösnek tűnsz.
Mert ennek az egésznek nincs semmi értelme.
Mégis mi történhetett?
Miért gondolod, hogy én tudom?
Férfi vagy. A férfiaknak mindig vannak elméletei.
Csak azt tudom, hogy tegnap egy mezőn ébredtünk.
És ruhát kellett lopnunk. Még mindig furdal a lelkiismeret.
A vezető tárcájának ellopása miatt nem furdal a lelkiismeret.
Az egy disznó volt,
de azoknak az embereknek segíthetnénk, akiknek elloptuk a ruháit.
Úgy lesz.
De utána…
Nem mehetünk vissza a kastélyba.
Szegény fiunk megérdemli, hogy lezárhassa a múltat.
Talán egy nap, a jövőben…
De még nem most.
Nem.
Eszembe jutott valami.
- Nem egy elmélet? - Nem elmélet, csak egy gondolat.
El kéne utaznunk.
Hová?
Angliára gondoltam.
Az északkeleti parton van egy állítólag gyönyörű hely.
Azt mondják, ott alig süt a nap.
Whiteby vagy Whitby, valami ilyesmi.
Távoli és magányos hely, gondolom.
Boldogtalan férfiak és nők lakják,
és körülbelül 20 ház van ott.
Tengerre néző kilátás, halak.
Halak? Hogy mondhatnék erre nemet?
Nélküled nem lehetek jobb ember.
Nélküled sohasem válhattam volna jobb emberré.
Kaptunk egy második esélyt.
És egy teljesen új jövőt.
A feliratot fordította: Kisházi Viktória