EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Fæle greier.
Belmont.
-Jeg håpet på en ordentlig seier. -Mener du en ordentlig kamp?
Nei,
for jeg vinner.
Hvor er det?
Hvor er den jævla greia?
Jeg ser etter et speil med tekst på rammen.
Ting forsvinner gjennom det.
Ikke?
Helt ubrukelige.
Hvordan skal jeg ordne Draculas tilbakekomst uten speilet?
Vi trenger kanskje bueskyttere.
Mot vampyrene!
Vi fikk oppmerksomheten deres.
Jeg tror vi gjorde dem forbanna.
Skal vi gå inn?
Jeg tror det.
Trekk tilbake!
Inn!
Vi bør sette så mange tunge ting vi kan mot denne døra.
Jeg vil ha noen med sverd ved alle bueskyttere ved vinduene.
Og hold dere tre skritt unna.
Jeg antar at jævlene kan klatre.
Det burde jeg ha tenkt på.
Heldigvis kan jeg styre livet ditt nå.
Hva er det?
Jeg vet ikke.
Kom igjen.
Hvorfor her?
Hva er det?
Barndomsrommet mitt.
Hold dere unna. Det blir lettere for alle.
Hva i helvete gjør du?
Jeg åpner en dør til Den uendelige korridor.
-Han har gått fra vettet. -Den uendelige korridor finnes ikke.
Absolutt.
Den uendelige korridor leder til andre verdener.
Men den er vanskelig å kontrollere.
Jeg er lei for at folks sjeler blir ofret,
men de ville ha dødd av rakitt eller sinte grevlinger snart uansett.
Dette er dødsmagi.
Du bruker dødens energi til å…
Til å åpne korridoren og lage en portal til helvete.
Og jeg trenger dette stedet, der jeg antar at du drepte faren din,
for å forankre forbindelsen.
Faren min?
Jeg tar ham og moren med fra helvete.
Bli her og se på om du vil.
Jeg skal drepe deg!
Nei, jeg tror ikke det.
I Lindenfeld så jeg at en magisk skapning kan kontrollere korridoren.
Jeg, Saint Germain, skal dra Dracula og Lisa Ţepeş ut av helvete,
fusjonere sjelene deres og låse dem inne i kroppen til en Rebis.
Hvem er Rebis?
En hermafroditt skapning. En kropp som er både mann og kvinne.
Toppen av alkymi.
En fundamental enhet.
Fjern skjoldet, så lar jeg deg leve.
Jeg kan ikke kontrollere korridoren mens jeg er der.
Jeg er ikke sterk nok,
men en skapning som er blanding av vampyr og menneske,
kan kontrollere den.
Vampyrer og mennesker, som allerede er nært bundet,
var åpenbart.
Hvorfor nå?
Hvilken grunn?
To grunner.
Kvinnen jeg elsker er borte i den uendelige korridor,
og jeg er alkymist.
Jeg søker perfeksjon.
Oppnåelsen av det store arbeidet, magnum opus,
som kan nås ved skapelsen av Rebis, den guddommelige hermafroditt,
til en skapning med perfekt kraft og kunnskap.
Og jeg skal ri den, for faen.
Jeg skaper den. Jeg binder den.
Jeg eier den!
Jeg skal finne min kjære.
Jeg skal styre korridoren.
Jeg vil ha full tilgang til en million forskjellige verdener.
Vi kan ikke bli her. Kampen er nede.
Jeg sa en gang til Sypha Belnades at Gud hadde gått av moten.
Gud står nå foran dere.
Og snart…
…skal han ha sex igjen.
Bra triks, men du kastet sverdet.
Jeg bør hente det.
Beskytt folket. Ikke vent til de blir skadet.
Jeg vet du kan gjøre dette.
Jeg trodde du ville kjempe.
Jeg er sliten, og du bør ikke leke med maten.
Se på det.
Det er som å se et lite liv viskes vekk.
Jeg har spilt lakei i over et år og latet som om jeg var en annen.
Vet du hvordan det er?
Å skjule ferdighetene mine.
Å late som om jeg ikke var den beste vampyrkrigeren på 300 år.
I tilfelle noen ble sinte.
Nå kan Varney dra kuken til Dracula resten av livet,
og jeg kan fortsette med det jeg kan.
Drepe deg.
Rørte du meg?
Våget du å røre meg?
Du er ikke apokalypsen.
Du er bare en mann,
og mitt folk vil overleve deg.
Jeg er faen meg udødelig.
Ingen er udødelige.
Drit og dra!
Fullfør det for meg.
Hvor er det?
Jeg snakker til deg, støvete dritt.
Vel, din slue jævel.
Går det bra?
Antakelig ikke. Med deg?
Ingenting et år i senga ville ikke kurere.
Herregud.
Hva nå?
Varney fra London. Din konspirator og din velgjører.
Jeg har kommet for å overvåke dette…
Dette…
Jeg så faktisk etter et stort ord.
Du virker smart,
og det er viktig at du vet at jeg også er smart.
Du er sikkert like suave som du stinker.
Suave. Det er et kort ord, ikke sant?
Jeg setter pris på det.
Hva med epokal hendelse?
Som du vil.
Jeg kjenner det igjen.
Synspunktet beveger seg.
Hvorfor det?
Speilets lokasjonslås driver.
Vi må dra nå. er du klar?
Nei, men når har det stoppet oss?
Tekst: Trine Friis