ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Фокус удався.
З дурною цяцькою, які ти знайшов на тому трупі?
Гадаю, вони крадуть їх у власного двору.
А потім носять замість талісманів чи ще якоїсь примітивної дурні.
Підземний двір, який ми ніяк не могли знайти.
Я припускав, що вони обходять наше чуття за допомогою святої води.
А потім з'явився цей ідіот з брязкальцем на шиї.
Мабуть, гадав, що воно захистить його від мечів.
Ось.
Їхній підземний двір тут.
Вона занесла туди камінь-відстежувач.
Мій план увінчався успіхом.
План придумав не ти.
Це був мій план.
Ти ж просто погодився.
Я дав свій дозвіл, тому план став моїм.
Радій, що я взагалі про тебе не забув.
Що ти щойно сказав?
Ти чув.
Дракула відправив мене сюди.
Я мав подарувати йому Тарговіште.
А тепер я його воскрешу і вручу свій подарунок.
А ти просто мій помічник.
Гори в пеклі, Варні.
Мені вже, бляха, остогидло
заплющувати очі на твоє блюзнірство заради справи.
Що?
Я солдат.
І я досі не знаю, ким, бляха, мав би бути ти.
Я Варні Лондонський, слов'янський ти вилупку.
Ти посміховисько!
Дрібний злочинець,
який дивом прослизнув у товариство Дракули
сотню років тому.
А потім він відіслав тебе сюди,
у місто, яке вже випалив.
То наскільки корисним він тебе вважав?
Усе було зовсім не так.
Замовкни.
Ратко, друже, ти також злочинець.
Я тебе знаю.
Дідька лисого ти мене знаєш.
Я тебе знаю.
Від тебе несе смертю.
Ти вчиняв злочини.
Я воював на війні.
На війні армії ідуть одна проти одної на полі битви.
Ти ж робив не це.
Так.
Я розумний солдат.
Я відданий справі солдат.
Я не ходжу на конкурси.
І не бавлюся в ігри.
Ти виправдовуєшся?
Пішов ти.
Я воюю.
Ти в цьому нічого не тямиш.
На війні потрібно вбити стількох супротивників,
щоб не залишилося кому воювати.
Гарцювати полем — це не війна.
Пробратися в намет і перерізати кожну горлянку — це війна.
Отруїти колодязі — це війна.
Убити кожне немовля в місті й зникнути —
це війна.
Війни треба перемагати.
Вистежити ту божевільну в її таємних залах,
аби раптово всіх повбивати — ось що я роблю.
І завжди робив.
А ти просто стоїш без діла, руками вимахуєш.
Ти — усе, що я ненавиджу.
Ти з тих вампірів, яким би лише щось напланувати.
У широкому значенні слова.
Бо ти просто віковічний телепень.
Вдаєш милого, сиплеш розумними словечками,
відчайдушно прагнеш схвалення інших,
тому що ти особливий.
У тобі забагато від зіпсованої, набридливої людини.
Ти не вампір.
Я клятий вампір.
Я брешу й обманюю,
тому що дурити свиней марно,
а я голодний.
Я відбираю все і в усіх.
До останньої краплі.
А потім полюю ще.
Я не злочинець.
Я бісова досконалість.
Оце так, юначе.
Досконалість?
Досконалість.
Я ходжу по цій землі,
аби живитися всім, чим забажаю.
Що ж, дозволь зауважити, Ратко,
ти не знаєш, хто я такий.
Але я терплю тебе саме тому, що ти вправний убивця.
Це мене живить.
Байдуже.
Ти мене розізлив.
Я не люблю злитися.
Чому ж? Зі злості ти й убиваєш.
Певен, ти вбиваєш навіть уві сні.
У своїх снах
я спокійний.
Я абсолютний рух, страх і голод,
а все людство шикується в чергу, як худоба в загонах,
щоб я випив їхню кров.
Люди забувають, хто ми такі.
Куди це ти зібралася?
Схоже, наземні обов'язки ви перебрали на себе.
А в мене є й інші справи.
І одна з них — дуже важлива.
З нас досить, уже нагулялися.
Ти покажеш нам цей ваш легендарний підземний двір.
А після цього ми наведемо тут лад,
захистимо жителів і вичистимо місто.
Зрозуміло?
Гадаю, пора вам відвідати підземний двір.
А я що сказав?
Не знаю. Я перестала слухати секунду-дві тому,
коли ви заскиглили про свої забаганки.
А тоді вирішила, що пора вам піти за мною.
Знайте своє місце.
Спочатку оглянемо двір, гаразд?
Майстерна робота.
Яка жахлива мазанина.
За нею ніхто не сумуватиме.
Я знаю місце, уже готую шлях.
Зараз головне — точність і вправність.
Чи що там ще заміняє вам відвагу?
Бу.
Гарно з твого боку.
Я думав, ніхто не дивиться.
Я тебе шукала.
Уяви, як я здивувалася, коли ти впав з неба
і нівроку так налякав тих малих бешкетників.
Вибач.
Ні, серйозно.
Було гарно з твого боку.
Тут не в кожного є дорослий, який зверне на них увагу.
І не налетить на них із небес, мов сама смерть.
Вони тепер лише про це й говоритимуть.
Я чула їхній сміх.
Давно тут не сміялися діти.
Ти мене шукала?
Я хотіла поговорити про захист.
І спитати про продовольчі запаси.
Не знаю, чи їх досить.
У тому-то і річ.
Можна взяти твоє сушене м'ясо,
щоб розтягнути припаси?
Беріть усе.
-Справді? -Усе, що знайдете.
Зранку я добуваю свіжий харч,
але в коморах точно є якісь запаси.
Ти не знаєш, що маєш у своєму замку?
Не дуже.
Схоже, ще пару місяців тому тут годували цілу армію.
Що ж,
то був не я.
Але я тебе зрозумів.
Я був зайнятий.
Не лише виправляючи шкоду, заподіяну…
Краще змінимо тему.
Захист.
Тобто…
Добре було б, якби вистачило зачинити замок, та…
Світловий день скоро закінчиться.
Я покажу тобі, де лежить зброя,
а потім оглянемо все зовні.
Ми пам'ятаємо Раду Чорного.
Боже мій.
Заждіть тут.
Чорт забирай.
Еге ж.
Яке жахіття.
Так, але я не про це.
Що?
Не може бути.
Знайшов нову забавку?
Не знаю.
Не забавку.
Що це взагалі таке?
Ну, за переказами,
схиблений мисливець на вампірів вирушив з Норвегії в Індію
і переконав зброяра клану раджа-пурта виготовити йому ось це.
Він унікальний.
Я бачив зображення в книгах матері.
Питання в тому, як він потрапив сюди.
Бачиш? Це хрест.
Той мисливець помер в Індії?
Бо вампіри-індуси поняття не мали б,
чому він вимахує хрестом.
Насправді ні.
Вампіри — хижаки, які еволюціонували,
і їхній зір відрізняється від нашого.
Якщо велика геометрична форма
потрапить у їхнє поле зору,
це спантеличить їхній мозок, і вони впадуть у паніку.
Звідки ти це знаєш?
Ну, я багато чого дізнався,
коли готувався стати видатним мисливцем на вампірів.
Потім сталося різне лайно, і поступово я все позабував.
А тепер знову пригадую.
Питання в тому,
якщо тут унизу є стільки всього,
чому не використати це нагорі?
Тому що так забажали правителі.
Пора нам познайомитися.
Вони там?
Я не казала, що вони тебе приймуть.
Вони відпочивають.
Годі. Не можна просто впадати в сплячку.
Поглянь-но мені у вічі.
Ти справді хочеш ще більше мене роздратувати?
Прокидаємося й усміхаємося, засранці.
До них не можна так говорити.
Тепер зрозуміло, чому їх абсолютно нічого не цікавить.
Говори тихіше.
Чому? Вони не прокинуться.
Тут не розуміють, що таке королівський сон.
Ой.
Ага.
Замфір,
цих двох пора погребти.
Так не можна.
Тут є священник?
Жодних священників.
Замфір, послухай.
Цьому кінець.
Цьому не буде кінця.
Ми не піддамося апокаліпсису.
Катастрофа Тарговіште більше не повториться.
Адже ми вбили всіх священників.
Справді?
Ми повернемо контроль над країною.
Тарговіште не країна.
Це живе серце країни.
Навіть не місто.
Найславетніше місто у світі.
А ми — його захисники.
-І ми повернемо контроль. -Контроль? Так.
Твої люди голодують, плавають у сласному лайні.
Ти не допомагаєш їм організуватися й захистити себе.
Але й не підтираю їм дупи.
Чи я маю підстелити їм шмати?
Ти могла б допомогти їм упорядкувати життя.
Поглянь!
Ми стількох перевели сюди, вниз.
Так, ти зібрала цілий натовп, який помирає від недогляду.
У підземному дворі дбають про всіх.
У них потріскалися губи, а тут же є проточна вода.
Вона потрібна для захисту.
Свята вода.
Звідки вона тут, якщо ви вбили всіх священників?
Ми знайшли її у вцілілих храмах.
Вони розливали святу воду по флягах і пляшках, щоб продавати.
Її можна було віддати людям, аби вони мали що пити.
Двір потрібно захистити.
Якби люди все випили,
вампіри перетнули б порожні канали, ввійшли у двір і всіх повбивали.
Так. Не можна пускати сюди вампірів,
а то ще поприбирають.
Таке нікуди не годиться. Ти захищаєш два трупи.
Вони прокинуться.
Їхні високості прокинуться з королівського сну і врятують нас.
Ти божевільна.
Звісно, я божевільна.
Я, бляха, не зрозуміла.
Я збожеволіла, коли Дракула напав на місто.
Я бачила його обличчя на небі.
Немов сам диявол ударив по світу.
Як не збожеволіти, побачивши диявола, що нищить твій дім?
Я сплю по дві години й кричу, прокидаюсь,
відколи це сталося.
То ти не така божевільна, аби не знати, що божевільна?
Вони прокинуться. Вони чарівники.
Вони королівської крові.
Вони подорожують вимірами, щоб відновити сили,
і доти я повинна їх боронити.
Тепер я зрозуміла.
Ти так довго страждаєш.
Ти була останнім нащадком високого роду,
коли вдарив Дракула?
Я не страждаю.
Це великий чин.
Це мій почесний обов'язок.
Я врятую всіх, врятувавши їх.
Не дивно, що вони його розтрощили.
Ти витягнула їх зі зруйнованого палацу?
Це був мій обов'язок. Я врятувала їх.
Вони прокинуться.
Вони врятують нас усіх.
І все налагодиться.
Повернеться до минулого ладу.
Вони чарівники, Сифо.
Справді?
Священники підозрювали їх.
Діймали цим королівську сім'ю. Уявляєш? Але поглянь.
Поглянь на все, що ми врятували з палацу.
Узри їхні загадкові скарби.
Я врятувала їх. І вони врятують мене.
Ти закінчив у стелю плювати?
Не знаю, у кого ти такого набралася, але так.
Добре. Гаразд.
Мені дуже прикро, що ти таке пережила.
Але цьому потрібно покласти край.
Що?
Ми повинні допомогти цим людям.
Здорових озброїмо тим, що знайдеться в підземеллі.
Потрібно покинуте це місце, організуватися і…
Покинути?
Покину королівську сім'ю?
Тут панує безлад.
Ти зробила все, що могла, але ваші правителі мертві,
а ти потрібна цим людям.
Ні. Я врятувала їх.
Переклад субтитрів: Софія Семенко