EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Knepet funkade.
Det fåniga, lilla krimskramset du hittade på människokroppen?
Jag tror att de stjäl från sitt eget hov
och bär dem som talismaner eller nån annan primitiv smörja.
Det underjordiska hovet vi aldrig har lyckats hitta.
Jag har undrat om de förvillar våra sinnen med vigvatten.
Då dyker nån idiot upp med spådomsutrustning runt halsen,
troligen i tron om den skulle göra honom motståndskraftig mot svärd.
Där. Deras underjordiska hov.
Hon gick raka vägen dit med spårningsstenen.
Min plan var magnifik.
Det var inte din plan. Det var min plan.
Du gick bara med på den.
Jag gav mitt tillstånd, och därmed blev det min plan.
-Var glad att jag ens minns att du är här. -Vad sa du?
Du hörde. Dracula skickade hit mig.
Jag skulle ge honom Târgovişte som gåva.
Nu ska jag återföra honom till jorden och överlämna staden.
-Du är bara min hjälpreda. -Dra åt helvete, Varney.
Jag är så jävla trött på
att stötta din galna smörja bara för att få saker gjorda.
-Va? -Jag är en soldat.
Jag vet fortfarande inte vad fan du ska föreställa.
Jag är Varney från London, din ohyfsade, slaviska pissflabb.
Du är ett skämt! Du är en banal bandit som myglade dig in i Draculas krets
för hundra år sen.
Och sen skickade han dig hela vägen hit till en stad han redan hade bränt.
Hur användbar var du i Draculas ögon?
Så gick det inte till.
-Håll käften. -Ratko, min pojk…
-Du är också en bandit. Jag känner dig. -Du känner inte mig.
Jag känner dig. Jag luktar död på dig.
-Du har begått brott. -Jag har utövat krig.
Krig är arméer som möts på slagfälten.
-Det är inte det du gör. -Sant.
Jag är en slug soldat. Jag är en hängiven soldat.
Jag deltar inte i parader.
Jag spelar inga spel.
-Rättfärdigar du dig själv? -Ät skit.
Jag utkämpar krig. Du vet inte hur det är, inte sant?
Krig är när man dödar så många från den andra sidan
att de inte längre kan kämpa emot.
Att strutta runt på äng är inte krig.
Att smyga in i ett tält och skära av varenda hals man ser, är krig.
Att förgifta brunnar är krig.
Att döda alla spädbarn i en stad och försvinna, det är krig.
Man krigar för att vinna.
Och att spåra den där dåren ner i hennes hemliga rum
och överrumpla dem till döds, det är det jag gör.
Det var det jag gjorde.
Och du som står där och babblar och poserar.
Du står för allt jag hatar.
Vampyrer som tror att allt handlar om förstånd.
Jag använder ordet generöst, för du är en praktskithög.
Charmant, använder svåra ord,
i desperat behov av andras beundran för att du är speciell.
Det är för mycket skadad, behövande människa i dig.
Du är ingen vampyr.
Jag är fanimej vampyr.
Jag ljuger och bedrar,
för det är lönlöst att ljuga för svin, och jag är hungrig.
Jag tar allt alla har, till den sista droppjäveln.
Sen jagar jag efter mer.
Jag är ingen bandit.
Jag är fanimej perfekt.
Kära nån, unge man.
-Perfekt? -Perfekt.
Jag sattes på jorden
för att äta mig mätt på allt den erbjuder som jag behagar.
Låt mig säga dig en sak, du vet inte vad jag är.
Men jag uthärdar dig just för att du är bra på död.
Det ger mig näring.
Skit samma.
Du har förargat mig.
-Jag vill inte vara arg. -Varför inte? Ilska får dig väl att döda?
Du dödar säkert till och med i drömmarna.
I mina drömmar är jag lugn.
Jag är bara rörelse, fruktan och hunger,
och alla människor i världen är uppradade som djur i fållor,
så att jag kan suga blod från dem.
Folk glömmer vad vi är.
Vart tror du att du ska?
Ni har ju tagit över arbetet ovan mark.
Jag har annat att stå i.
Framför allt en sak.
Vi har ödslat tillräckligt med tid här.
Du ska visa oss ditt mytomspunna, underjordiska hov.
Sen ska vi få ordning på det här stället, försvara folket och röja upp i staden.
Uppfattat?
Jag tror att det är dags för er att se det underjordiska hovet.
Var det inte det jag sa?
Ingen aning. Jag slutade lyssna när du började gnälla om vad du ville.
Sen beslöt jag att ni skulle följa med mig.
Vet er plats.
Ska vi inte ta en titt på stället först?
Mästerlig.
Vilket gräsligt kludderi. Den kommer ingen att sakna.
Jag vet platsen och stakar ut vägen.
Det är dags för precision, skicklighet och det som kallas mod i er sort.
Bu.
Det var fint av dig.
Jag visste inte att nån såg på.
Jag letade efter dig.
Döm om min förvåning när du föll från himlen
och skrämde ungarna så att de inte växer på ett år.
Förlåt.
Nej, jag menar det. Det var fint av dig.
Inte alla av dem har vuxna som ägnar dem uppmärksamhet.
Och ännu mindre nån som faller ner som döden från ovan.
De kommer att berätta om det i all evighet.
De skrattade.
Det har inte hörts barnskratt här på länge.
-Letade du efter mig? -Jag ville prata försvar med dig.
-Och fråga om dina matförråd. -De är nog inte så stora.
Det är just det.
Jag hoppades få ta av ditt torkade kött för att dryga ut måltiderna.
Ta allt.
-Menar du det? -Ta allt ni hittar.
Jag brukar jaga om morgnarna,
men det finns säkert inlagda saker i skafferierna.
Du vet inte vad du har i slottet, va?
Inte direkt.
Du tycks ha utfordrat en armé tills för nån månad sen.
Tja…
Det var inte jag.
Men jag hör vad du säger. Jag har haft fullt upp.
Utöver att röja upp skador efter…
Nu byter vi ämne.
Försvar.
Jag hoppas att slottets stängda portar håller folk ute, men…
Snart försvinner dagsljuset. Låt mig visa var vapnen finns.
Sen inspekterar vi utsidan.
Vi minns Radu den Svarte.
Herregud.
Vänta här.
Herrejävlar.
Jag vet. Det är fruktansvärt.
Ja, men det var inte det jag menade.
Va?
Omöjligt.
En ny leksak?
Vet inte.
Ingen leksak.
Vad i hela friden är det?
Enligt legenden for en galen, norsk vampyrjägare till Indien.
Där han fick Raja-Putra-klanernas rustmästare att göra den här åt honom.
Det finns bara en. Den var avbildad i mammas böcker.
Frågan är hur den hamnade här.
Ser du? Ett kors.
Dog vampyrjägaren i Indien?
För hinduiska vampyrer skulle inte fatta varför han viftade med ett kors.
Nej, faktiskt inte.
Vampyrer är bara en högstående rovdjursart,
så deras syn skiljer sig från vår.
Om man placerar en stor geometrisk form i deras synfält
blir deras hjärnor förvirrade och de får panik.
Hur vet du ens sånt?
Jag lärde mig allt möjligt när jag skulle bli en monsterjägarhjälte.
Sen hände all den här skiten, och jag tappade bort allt.
Men nu börjar jag plocka upp det igen.
Frågan är…
Om ni har såna här saker här nere, varför använder ni dem inte där uppe?
-Era övermän vill ha det så. -Då är det dags att träffa dem.
-Den här vägen? -Jag sa inte att du fick träffa dem.
-De vilar. -Dags att sluta sova sig genom det här.
Se mig i ögonen.
Vill du verkligen göra mitt liv jobbigare än det är?
Upp och hoppa, alla rövhål!
Du får inte tilltala dem så där.
Nu ser jag varför de är så märkvärdigt oberörda av allt.
-Dämpa dig. -Varför? De vaknar inte.
Andra här förstår sig inte på den kungliga sömnen.
Ja…
Zamfir.
De här två måste begravas. Det här är fel.
Har ni nån präst?
Inga präster.
-Lyssna på mig. Det här är över. -Det kommer aldrig att vara över.
Apokalypsen tar oss aldrig.
Katastrofen i Târgovişte kommer aldrig att upprepas.
Vi dödade alla prästerna, förstår du.
-Är det sant? -Vi återtar kontrollen över vårt land.
Târgovişte är inget land.
-Det är landets bultande hjärta. -Inte ens en storstad.
Det är världens största stad. Vi är dess förvaltare.
-Vi återtar kontrollen. -Kontrollen? Ja.
Ert folk svälter och simmar i sin egen skit.
Ni hjälper dem inte att organisera eller försvara sig.
Jag har inte torkat dem i arslet heller. Ska jag kila dit upp med lite trasor?
Försök att hjälpa dem att leva sina liv.
Se! Vi har tagit in väldigt många människor här nere.
Ja, du har en intressant samling av folk som dör av försummelse.
Det underjordiska hovet försummar inte någon.
Deras läppar spricker, och ni har vatten där bak.
Det behövs till vårt försvar.
Vigvatten.
Var fick ni det från om ni dödade alla prästerna?
Vi hämtade det i religiösa byggnader.
Vet ni att vissa tappade det på fat och flaskor och sålde det?
Ni kunde ha använt det för att ge folk nåt att dricka.
Hovet måste försvaras. Tänk om vi lät dem dricka allt,
och sen tog sig vampyrer över de tomma kanalerna och dödade alla.
Visst, släpp inte in vampyrerna. De skulle kanske städa.
Det här fungerar inte ens, och ni försvarar två döda kroppar.
De kommer att vakna.
Majestäterna kommer att vakna från sin kungliga sömn och rädda oss alla.
-Du är galen. -Naturligtvis är jag galen.
Vad fan?
Jag blev galen när Dracula anföll staden.
Jag såg hans ansikte i skyn.
Som om djävulen själv gick lös på världen.
Hur kan man inte bli från vettet när man ser helvetet i sitt hem?
Jag sover två timmar om natten och vaknar av mina egna skrik sen dess.
Så du är inte galnare än att du vet om det.
De kommer att vakna.
De är magiker. De är av kungligt blod.
De återhämtar sin styrka i överjordiska rikena,
och jag måste försvara dem till dess.
Nu förstår jag.
Du har lidit länge.
Var du den sista överlevande av adlig börd efter Draculas attack?
Jag lider inte. Det här är det stora verket.
Min ärofyllda plikt.
Jag räddar alla genom att rädda dem.
Inte konstigt att de tog isär den.
Släpade du ut dem ur slottsruinerna?
Det var min plikt. Jag räddade dem.
De kommer att vakna. De kommer att rädda oss alla.
Och allt kommer att ordna sig. Allt blir som förr.
-De är magiker, Sypha. -Är de?
Prästklassen misstänkte det alltid. De trakasserade kungafamiljen, men se.
Se på allt vi har hämtat från deras slott.
Skåda deras mystiska skatter.
Jag räddade dem. Därför kommer de att rädda mig.
Har du fisit färdigt där borta?
Jag vet inte vem som lärt dig prata så, men ja.
Då så. Bra.
Jag beklagar verkligen allt som har hänt dig.
Men allt det här måste upphöra nu.
Va?
Vi måste hjälpa personerna här.
Vi måste beväpna de friska med vapnen här nere.
Vi måste överge det här stället, organisera…
Överge?
Överge kungafamiljen?
Det här är hopplöst.
Du har gjort ditt bästa, men dina regenter är döda,
och folket behöver dig.
Nej! Jag räddade dem.
Undertexter: Jessika Johansson