ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Що, у біса, коїться?
Що це таке?
Це Гекторові нічні створіння?
Ні.
Ну підходьте.
На нас напали?
Нічні створіння. Сотні.
За цим може стояти лише одна людина.
-Потрібно тебе сховати. -Куди?
У безпечне місце. Не можна, аби ти постраждав.
Вибач, Леноро.
Цього не уникнути.
І я повинен бути саме тут.
Данталіон презідіо.
Гекторе, що ти робиш?
Я чарівник, забула?
Такий ненадійний.
Дуже хитрий фокус, на який у нас немає часу.
Часу завжди бракує, правда?
Але, надіюся, вистачить.
У мене мало часу. Схоже, розрахунки правильні,
та потрібна друга точка, щоб контролювати потік.
І не довіряй Варні. Успіху.
А тепер вибач,
пора мені померти.
Що то, у біса, було?
Дзеркало?
Дістав у божевільного чарівника-вампіра, ув'язненого в підземеллі.
Їх так легко підкупити.
Ти й сам знаєш, я не про це. Що ти щойно зробив?
А, це.
Що ж, я радився
з іншими вченими про спосіб воскресити Дракулу.
Це найменше, що я міг зробити, адже помер він через мене.
За місяць я розставив тут кілька пасток,
бо ніколи не знаєш наперед,
коли знадобиться міцна клітка.
Ти збожеволів.
Я був божевільним.
Але тепер уже ні.
Мій розум немов прояснів.
А ось і він.
Гекторе.
Айзеку.
Облиш її.
Хіба вона не засідає в раді Кармілли?
Якщо ти прийшов убити мене, то вбий мене.
Але її облиш. Вона не становить загрози.
А ти становиш загрозу,
Гекторе?
Ні.
Лише Кармілла.
Айзеку, я вжив заходів, аби воскресити Дракулу.
Зробив усе можливе, аби спокутувати минуле.
Я закінчив.
Помстися.
Я не тримаю зла.
Я прийшов не по твоє життя.
Що?
Ми з тобою, Гекторе, були дітьми.
Помста — дитяча забавка.
Наш обов'язок — подорослішати, хіба ні?
Я…
Я намагався.
Добре.
Пора прокласти наш власний шлях.
Та я попрошу про послугу.
Так?
У замку безліч твоїх нічних створінь.
Накажи їм відступити.
Не можу.
Так. Сигнал контролю проходить крізь мене до Ленори
і її друзів.
Зажди.
Я виготовив його з уламків старих молотів, поки ніхто не бачив.
Я тижнями прокладав канал для втечі
крізь весь замок.
І далеко він мене заведе?
Аж до покоїв Кармілли.
Я припускав, що доведеться тікати з верхівки замку.
Вклади в нього свою волю.
І накажи: «Баал ініціум».
А ти часу не гаяв.
Потрібен був план втечі.
Кармілла задумала захопити весь світ,
а це навряд чи піде світу на користь.
Вона нехай залишиться зі мною.
А от Карміллі
варто з тобою побачитися.
З цим я згоден.
Та навіть якщо пристрій спрацює,
твої створіння заберуть трохи часу.
Можна взяти твій ніж?
Щойно я позбавив Карміллу контролю над створіннями.
Так їх легше буде вбити.
Дякую.
Просто зроби це.
Панно.
Пішов ти!
Він уб'є Карміллу.
Так, уб'є.
Але не тебе.
І, схоже, не мене.
Це було неочікувано.
Я не певен, що тепер робити.
Оточіть мене!
Баал ініціум.
Молодець, Гекторе.
Чи Айзек це?
Найменш цікавий чоловік із замку Дракули.
Вітаю, Кармілло.
Лайна шматок!
Ти тут через Дракулу?
Гектор унизу, якщо хочеш когось убити.
Я вже говорив із Гектором.
Що ж, зрозуміло.
Люди братаються.
Бачу, у тобі прокинулися амбіції.
Я втілення амбіції.
Я королева.
Цей світ належить мені,
тому що такі, як ти, не знають, що з ним робити!
Не певен, що світ існує саме для цього.
Що за маячню ти верзеш?
Я дійшов до цієї думки, блукаючи світом
по слідах твого знищення Дракули, його армії, його замку.
Його клятого замку я не торкалася.
То ти особисто прийшов у Штирію, аби вбити мене.
Правильно?
Гадаю, без тебе світ став би кращим, так.
Тобі не можна довіряти.
Я завжди боявся б тебе
і твоїх амбіцій.
Тому так, боюся, я вимушений тебе вбити.
Погляньте на себе. Ви надто незначні, щоб убити мене.
Пусте місце.
Ви не заслужили моєї крові.
А коли ти помреш і провалишся в Пекло,
я чекатиму на тебе
з нагостреною палею
і твердим наміром дізнатися, чи можеш ти померти двічі.
Я Кармілла Штирійська,
і пішов ти!
Перемога моя.
Ти теж це відчула?
Кармілла щойно померла.
Що робитимемо?
Замок кишить нічними створіннями.
Чудовиськами Гектора?
Він не створив би сотні страховиськ за кілька днів.
Вторгнення. Вони вбили нашу Карміллу.
Гадаєш, Ленора…
Якщо Кармілла мертва,
то Ленора точно загинула першою.
Відвоюємо замок?
Ми не знаємо, що на нас там чекає. Не знаю, чи досить у мене солдатів.
Можемо спробувати.
Та чи варто?
Усьому кінець, так?
Ні.
Не для нас.
Що в тебе на думці?
Західні міста продали мені
чимало солдатів, аби ті боронили Штирію, поки нас нема.
Гадаю, вони всі вже мертві.
За цих непевних обставин
ці міста не крутитимуть носом і приймуть підмогу,
звідки б вона не прийшла. Проста торгівля.
А потім що?
Який план?
А якщо плану немає?
А якщо залишимося лише ти і я?
Що ж…
Мене влаштовує така перспектива.
Плани були в Кармілли.
У вампірів завжди є плани, правда?
Мабуть, така наша природа. Посягати на все.
Кусати більше, ніж можеш прожувати. Хотіти випити все.
Можливо, саме тому
ми виграємо всі битви, але завжди програємо війну.
Стриго,
ти і я?
Нам ніколи й не треба було більшого.
Ти і я — назавжди.
Курс на захід!
Де твоя подруга-вампірка?
У будівлі є підвал. Зараз вона там.
Як твоя рука?
Я більше не зіграю на органі.
А ти грав?
Ні, але раптом захотілося б?
То тепер ми допоможемо воскресити Дракулу?
-Ні. -Що?
Ні.
Але…
Я тижнями над цим працював.
Так, працював.
Ти відчуваєш провину.
Ти хочеш спокутувати її.
Я хочу залагодити помилки.
Помилки, за які ти відстраждав.
До того ж, Гекторе,
ти не мав контролю над минулими подіями.
Тобою маніпулювали.
Тебе використали як важіль впливу
справжні винуватці кончини Дракули.
Ти так вважаєш?
У мене було багато часу, аби скласти картину й усе обміркувати.
Знаєш, я навіть говорив з іншими людьми.
Зі справжніми живими людьми?
Переважно.
Ти змінився.
Сподіваюся.
Ти також змінився.
Нехай спить, Гекторе.
Ми обидва були вигнанцями у світі людей.
Ми обидва захоплювалися розумом Дракули.
Ми обидва вбачали в ньому щось більше.
Ми обидва хотіли, аби хтось покарав цей світ.
Ми здатні на більше.
Дракула заслужив свій спочин.
Ми можемо і повинні йти далі.
Чого ти бажаєш, Гекторе?
Я хочу, щоб мені дали спокій…
з Ленорою.
Я хочу читати, створювати, міркувати.
Це все, чого я тепер хочу.
І ти це отримаєш.
Чого бажаєш ти, Айзеку?
Віднедавна я почав думати про майбутнє,
що для мене вперше,
адже я завжди вважав, що його в мене нема.
Так нас і вербують, Гекторе.
Переконують, що майбутнього не існує.
Що є лиш безперервне «тепер»,
і наша доля — вижити до світанку,
а потім повторити все заново.
Так жити не можна.
І, на диво, я виявив,
що життя мене цікавить.
Що я хотів би створити новий спосіб жити.
Гадаю, почну звідси.
Мені спало на гадку, що, можливо, Дракула приймав не найкращі рішення.
Ще до смерті дружини.
Він жив нескінченною ніччю, а не майбутнім.
Можливо, він заслужив на спочинок…
і не варто його тривожити.
А натомість я створю щось нове на цих старих кістках.
Місце, де люди житимуть заради майбутнього.
Я житиму.
Переклад субтитрів: Софія Семенко