EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Nog hade det varit säkrare att göra det i dagsljus.
Man hade väntat sig att vi gjorde det i dagsljus.
Vi kallar dem kanske nattvarelser, men de verkar utmärkt i solljus.
Vampyrerna som kommenderar dem har väl nackdel av dagsljuset?
Nattvarelserna får uppenbarligen direktiv. Angreppen är för riktade.
Så vi förflyttar oss innan de får nya order.
Det är förhoppningen. Ja.
Och våra chanser att nå ditt slott innan vi upptäcks och nya order ges?
Nånstans mellan små och obefintliga, skulle jag tro.
När jag vill höra din åsikt får du ett mynt i tiggarskålen.
Allt detta och en magisk luffare.
"Magisk"?
Jag har levt här ute hela livet.
Vi lever jämsides skogs- och bäckandarna,
sånt stormar för hit och doften av trollkonst.
Du luktar trollkonst. Han stinker av det.
Och hur luktar det?
Din doft är söt som kryddor.
Han luktar ruttet.
Ja, det har gjort mig döv.
Jag är bara en lärd, frun.
Dofterna du känner beror helt på att Alucard nyss använt tvål,
medan jag fick slåss med era höns om vattnet i en damm.
-Och du förlorade. -Jag förlorade. Jag är en böckernas man.
Jag förstår inte er jordnära tillvaro.
-Jag har andra färdigheter. -Synd.
Jag hoppades att du skulle vara bra med knivar.
Jag kollar så att ingen hamnar på efterkälken.
Bara en lärd man, alltså?
Det och bra på att uppfinna drycker.
En gång kände jag en som skulle ha uppskattat det.
En gång kände jag en som uppskattade det.
Jag hoppas att få träffa henne snart.
Det hoppas jag du får. Det låter trösterikt.
Åh, ja.
Tack.
Fortsätt gå.
Just det. Inga rop på hjälp från dig.
Ser det inte helt jävla utmattande ut?
Gå!
Tänkte ni inte på att lossa pilen från hans hjärna?
-Dra bara ut den. -Man drar inte bara ut pilar.
Taggarna på pilens bakkant river sönder köttet om man rycker ut den.
Du vet väl att han är död?
Skulle du vilja vakna med en pil i ögonhålan?
Så där.
Vad sägs om att tänka er för innan ni tar in nästa, inte sant?
Du har återvänt till världen. Andas.
Det här är din plats nu.
De där två märker dig och för dig dit du ska.
Nästa.
Får jag bara säga att hela den här hädiska processen äcklar mig.
-Varför ser du då på? -För att jag vill hata den genuint.
Har du inget bättre att göra?
Nej. Vänta utanför tills jag kallar er.
-Vad är på tok, Lenore? -Inget är på tok. Varför säger du så?
Jag har ögon och öron. Jag vet när nåt är på tok.
Nåväl.
När Carmilla lämnas ensam för länge börjar hon smida planer,
och det fungerar bra för oss.
Styria må vara världens äldsta stabila vampyrsamhälle.
-Och det enda som styrs av kvinnor. -Jag jublar.
Tyst. Morana och Striga är bortresta.
Jag har haft fullt upp med Moranas arbete och att umgås med dig.
Och Carmilla har varit mycket ensam.
Vet du varför Styria har klarat sig så länge?
För att ni är väldigt sluga vampyrsystrar?
Du har varit uppmärksam.
Ja, men också för att vi aldrig gapade över för mycket.
Vampyrer är törstiga. Det är ert definierande drag.
Det finns alltid mer blod bortom nästa fält.
Men vi gjorde inte så. Faktiskt inte. Men nu är jag…
Jag vet inte, och det får mig att känna mig lite vilse.
Som om min plats i vårt system har raderats.
Du var nog det sista problemet jag fick lösa.
-Ja, tack än en gång. -Tyst. Du hade roligt.
Nåja… Åtminstone nästan hela tiden. Men det är nåt annat du vill ha sagt.
Det är det här jag gillar med dig.
Du har förmågan att faktiskt lyssna på mig.
Du säger det kanske innan jag dör av ålder.
Vi fyra stöttar varann, men snart har jag inget att göra.
Inget att erbjuda.
Det krävs ingen diplomati för att rada upp och tömma människor på blod.
Alla människorna.
-Och inte bara i Europa. -Jaså?
Hon visade sina kartor.
Jag förargade nog henne.
-Hon visade mig världskartor. -Jag vet.
Ett människohägn härifrån till Braila. Jag har hört henne.
Inte nu längre.
Hon har smitt planer.
Och hon visade mig kartor över världen, Hector.
Världen.
Hägnet skulle säkra vår överlevnad och säkerhet i århundraden framöver.
Det var en galen idé, men vi kunde utvidga och få det att fungera.
Men nu ser hon svagheter överallt.
Och vi var ett starkt och stabilt samhälle
i en värld som förlorade många vampyrledare vid Braila.
Du menar att om det finns, så kommer hon att dricka det.
Hon sa att hon hade en enda plan.
Att annektera land härifrån till havet.
Hon lovade att det var hennes plan, men sen lämnades hon ensam,
och sen gjorde jag henne arg varpå hon visade mig sina kartor.
Jag tror att hon ljög.
Liksom Dracula ljög för mig.
Se dem dö!
Jag vet att ni är trötta och rädda, men de är för fan bara djur.
Döda jävlarna!
Min familj har varit här i generationer. De flydde från romarna heter det.
Din familj härrör nog från Kartago, eller ännu tidigare.
Min familj är här.
Vi har varit i Danesti sen vägen bara var lite bredare där.
Folk överallt ifrån hamnar här och stannar.
Vi härrör inte från nåt. Vi kommer alla härifrån.
Det måste kännas fint, att komma nånstans ifrån.
Tja…
Vi är inte där längre.
Och sen, och jag skäms för det,
pålade jag dem utanför slottet som om jag vore min far.
Jaha.
Jag säger bara att jag inte är i min bästa form. Det har varit…
…svårt.
Jag ser det.
En gång hade jag både pojkvän och flickvän samtidigt,
men de försökte aldrig döda mig.
Nej, nu ljuger jag. Hans fru gav sig på mig med en högaffel.
Jag visste att du var udda,
men inte att nåt sånt här skulle få dig att leva upp igen.
Det är alltid nåt sånt här.
-Krig? -Det liknar alltid krig.
Men egentligen är det en räddning.
Ensam. Sen striden. Sen räddningen.
Sen ensam.
Jag borde nog växa upp helt och acceptera det nu.
Det finns värre.
Du kunde sitta utanför nåt slott med en påle i baken.
De verkar lära sig.
Som du sa, de var trötta. De har levt i det här för länge.
Klart att de vill sova bort det.
Det lät som om du talade av erfarenhet.
Det känns som en evighet sen.
Dragan, din jäkla idiot.
Om din lilla uppvisning här blir vår död, så var allt i onödan.
Jag backar inte.
Ge mig bara lite svängrum. Jag har ett jobb att göra.
Jag ber om tillåtelse att utföra det.
Låt gå.
Draculas slott.
Häpnadsväckande.
-Det är faktiskt… -Fult som stryk.
Det är inte fult.
Det är fult. Och tragiskt. Och kallt.
Här har dåliga saker hänt.
-Det är mitt barndomshem du pratar om. -Det förklarar mycket.
Förlåt. Vissa ställen har nåt kallt över sig.
Mitt folk och jag kan kanske värma upp det.
Det är magnifikt. Och där.
Belmont-fästningen, förmodar jag.
Det här, min kära dam, kan vara den moderna världens viktigaste plats.
För stunden kan jag inte komma på nåt bättre försvar.
Välkomna till mitt hem.
Vet du vad som stör mig?
Nej, det är bara ännu en ljuvlig dag i en skitstad.
-Tre saker. -Så bra. En lista.
Ett, du är fortfarande en hemsk människa.
-Har aldrig påstått nåt annat. -Det gör inte saken bättre.
-Två, du hade rätt. -Jag svimmar kanske på kuppen.
Tyst. Vi har jagat från händelse till händelse,
reagerat i stället för att sätta ner foten och agera.
Men jag har även fängslats av äventyret, och då glömmer jag saker.
Som?
Tre…
Den här röran.
De gör vad de kan.
Nej, de tänker sig inte för.
-De är chockade. -Det vet jag, men det är ändå en röra. Se.
Folket jag tillhör har vävt en gemenskap över världen,
och du vet vad den gemenskapen gör. Den fixar saker, och den minns.
Här ser jag bara människor som har glömt.
Vänta.
Ni!
Ja, ni där. Nej, se inte så där på mig.
Lyssna. Inga latriner där man sover och lagar mat. Ni blir sjuka.
Det här är inte svårt. Var förvarar ni maten?
Hovet behöver det.
Du ska, vid Gud, ge tribut till dina regenter.
Så fan heller!
Va?
Ska de ge den lilla mat de hittar till ditt osynliga kungapar?
De är inte säkra här uppe.
Det är inte säkert för folket att sluta äta.
Hindra mig inte.
Förvisso är vi på samma sida,
men du ska veta att jag kan döda dig med en blick.
-Dessutom behöver folket organisera sig. -De måste…
De måste hjälpa sig själva innan de hjälper er.
Annars kommer ditt osynliga kungapar att regera över benknotor.
Tror du att de vill det?
-Tja… -Gör du det?
Nej.
Då kan du bistå mig.
Är det dina vagnar? Nej? Är de hans?
Vi måste vända dem.
-Är byggnaderna bakom oss säkrade? -De är övergivna.
Du är smartare än så.
Staden är full av nattvarelser. De kommer nånstans ifrån.
Regel ett är att skapa ett tryggt gömställe.
Kan dina medkämpar hjälpa folket att säkra byggnaderna?
Om det finns ett underjordiskt hov,
måste det finnas ett katakombsystem under staden. Som i Gresit.
Om det bara fanns en underjordisk plats hade vampyrerna redan hittat den.
De måste ha gömt sig i ett stort nätverk av tunnlar och rum.
Så stort att vampyrjävlarna också gömmer sig där nere.
Det måste finnas såna här överallt.
När jag påbörjade den här resan var min plan mycket enkel.
Den planen har utvecklats.
Nu är planen att erövra.
Döda allt ni ser!
Utom smedmästaren Hector.
Han är bara min.
Börja!
Undertexter: Jessika Johansson