‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Cine e o fată frumoasă?
‎Așa e.
‎Tu ești.
‎La ce te uiți?
‎A zis să punem lucruri care să ajute ‎ulterior la identificare, dacă e nevoie.
‎Voiam să văd dacă mai merge.
‎Mă duc să-l văd pe Isaac.
‎Nu!
‎N-o iau cu mine.
‎Pot să te întreb ceva?
‎Desigur.
‎Ce facem aici?
‎E o întrebare foarte generală.
‎Fii mai precis.
‎Șezi!
‎Nu trebuie să-ți spun eu
‎ce sunt creaturile nopții, ‎meștere fierar.
‎Poți să-mi spui Isaac.
‎Vrei o boabă?
‎Un exemplu.
‎Eu sunt o creatură a nopții.
‎Mănânc sânge și carne.
‎O boabă nu te-ar ucide.
‎Creaturile nopții ucid,
‎distrug și jefuiesc.
‎E plăcerea noastră.
‎Creaturile de noapte îndeplinesc voința ‎meșterilor fierari.
‎Atunci, poate
‎nu-ți înțeleg voința.
‎Ne-ai pus să îngropăm oameni.
‎Orașul era plin de morți.
‎Prea mulți erau prea descompuși ‎ca să fie convertiți prin magie.
‎Și?
‎Deci trebuiau să fie îngropați
‎Nu ești un prost.
‎Insectele și bolile s-ar înmulți.
‎Și ți-aș reaminti ‎că toți cei de aici au fost victime.
‎Merită o înmormântare.
‎Atunci de ce ne pasă
‎de insecte și boli?
‎Pune întrebarea.
‎Noi ucidem, distrugem și jefuim.
‎Ne-ai pus să îngropăm morții putrezi,
‎să reconstruim și să reparăm locul ăsta.
‎De ce ne pui să ne împotrivim ‎naturii noastre?
‎Natura voastră e fluidă.
‎Credeți că sunteți unelte ale distrugerii ‎fiindcă așa ați fost folosiți mereu.
‎Ia o boabă.
‎Amintiri.
‎Nu e sânge sau carne,
‎dar nu pare să te fi ucis.
‎Îți răspund eu la întrebare.
‎Acest oraș a fost cândva casă ‎pentru multe mii de oameni,
‎poate mai mulți.
‎Ar putea fi locuit din nou,
‎după ce se îngroapă cadavrele,
‎se îndepărtează resturile ‎și clădirile sunt reparate.
‎Vom pleca în curând.
‎După ce plecăm,
‎orașul va fi aici ca oamenii să-l găsească ‎și să-și facă case.
‎Mai vrei o boabă?
‎Cred că da.
‎Ia una.
‎Vezi tu, poți folosi un ciocan ‎ca să construiești o casă
‎sau ca să zdrobești un craniu.
‎Voi v-ați întors pe Pământ ca unelte,
‎iar eu voi folosi uneltele cum vreau.
‎Atâtea amintiri!
‎Pot alege, de asemenea,
‎să recunosc că nu sunteți deloc unelte.
‎Fiindcă nicio unealtă n-ar gusta o boabă
‎și și-ar aminti momentul din prima viață ‎când le-a întâlnit.
‎Dar suntem creaturi ale Iadului
‎și ni se ordonă să luptăm.
‎Într-o zi, Iadul va fi golit,
‎iar ușile lui vor scârțâi în vânt.
‎Ce?
‎Cu mâna mea,
‎Dumnezeu îi ridică pe cei osândiți ‎din iad, în mila Sa,
‎ca să-și ducă pedeapsa pe Pământ, ‎ca soldați ai mei.
‎Da.
‎Penitența pe Pământ ‎ar trebui să fie eternă?
‎Eu...
‎nu știu.
‎Nici eu.
‎Ar trebui să aflăm împreună.
‎Între timp,
‎amândoi putem face mai mult ‎decât ne-am propus.
‎Pot face o remarcă?
‎Poți.
‎Te schimbi.
‎Cred că mai e răzbunare în tine.
‎Dar și alte lucruri.
‎Probabil.
‎Încă ne certăm, Isaac?
‎Mereu ne certăm pentru ceva.
‎Dar îți înțeleg sensul.
‎Curând.
‎S-ar putea să aibă dreptate.
‎Tu ce crezi?
‎Mi-a luat câteva săptămâni
‎să transform corpurile viabile din oraș.
‎Mai mult timp să repar și să-i îngrop ‎pe cei prea distruși ca să fie convertiți.
‎E așa de rău ‎că stau să mă gândesc puțin?
‎M-am schimbat?
‎Haide, spune ceva.
‎Te-am omorât, bătrâne vrăjitor.
‎Trebuie să ai o părere despre asta.
‎Nu?
‎Am ucis mulți oameni, ‎bătrâne vrăjitor, din multe motive.
‎Dar să te omor pe tine ‎mi s-a părut corect.
‎Mi s-a părut că repar puțin lumea.
‎Mi-a plăcut senzația aceea.
‎Multă vreme
‎am fost mulțumit ‎să fiu cuțitul folosit de alții.
‎În ultima vreme, bătrâne vrăjitor,
‎m-am simțit a fi mai mult mâna ‎decât cuțitul.
‎Toată viața mea am reacționat la lucruri.
‎Rar am acționat.
‎Deci,
‎da, m-am schimbat.
‎Am putere pe lumea asta.
‎Pot crea viitor.
‎Și, bucuros, aș putea să creez un viitor
‎și să-l închei pe al tău în același timp.
‎Dumnezeu e bun.
‎Mă întreb ce voi face în continuare.
‎Oglindă.
‎Ce e asta?
‎Domnule Oglindă.
‎Ce faci?
‎Tu cine ești?
‎Nu-ți amintești de mine?
‎Nu pari memorabil.
‎Varney.
‎Varney din grupul original al lui Dracula.
‎Am plecat la Târgoviște ‎la începutul campaniei.
‎De ce te conectezi la oglinda mea, Varney?
‎Am vorbit cu oameni ‎care v-au marcat călătoria
‎prin țară.
‎Ați făcut treabă bună, domnule.
‎Întrebarea mea rămâne.
‎Încerc să realizez
‎revenirea lui Dracula din morți, ‎meștere fierar Isaac.
‎Ce interesant!
‎E mai mult de atât.
‎Am vorbit cu magicieni și erudiți
‎din toată țara.
‎Atât vampiri, cât și oameni.
‎Am muncit împreună ‎strângând vrăji și învățături antice.
‎Construind un sistem ‎cu care să-l smulgem pe Dracula din Iad
‎și să-l reinstalăm în lume cu putere.
‎În ce scop?
‎Are afaceri neterminate, domnule.
‎Ne datorează moartea.
‎Moartea în volume fără precedent.
‎Marea sa lucrare rămâne incompletă.
‎Și a mea la fel, Varney.
‎A ta e la fel de importantă
‎ca distrugerea rasei ‎care i-a ucis soția?
‎Rasa pe care tu însuți o urăști?
‎Este, pentru mine.
‎După aceea, vom vedea.
‎Mă așteptam la mai mult de la meșterul ‎fierar favorit al lui Dracula.
‎Atunci, când se luminează, te poți răsuci ‎dezamăgit în micul tău sicriu.
‎Dar în liniște. ‎Nu vreau să-ți mai aud vocea
‎până nu mi-am îndeplinit sarcina.
‎Dle Oglindă, nu-l mai lăsa pe ăsta ‎să mă sune din nou
‎și du-te să dormi.
‎Să ți-o trag...
‎- M-a întrerupt! ‎- Cred că l-ai plictisit.
‎Nu știe cine sunt?
‎Pentru Dumnezeu!
‎Eu sunt Varney. Varney din Londra. ‎Dinainte să fie Londra.
‎Eram puternic ‎când era un oraș-fantomă roman
‎și tot ne-am marcat granițele ‎cu cranii umane.
‎Dă-l dracului! O vom face fără el.
‎M-am răzgândit.
‎Pune soldații să mă ducă prin țară ‎pe un pat.
‎Glumeam.
‎Nu-mi pasă. Fă-o!
‎Toate mă dor.
‎Nu e așa de rău.
‎Suntem aici de câteva săptămâni. ‎Nu vreau să știu cum se poate înrăutăți.
‎- Eu... ‎- Am zis că nu vreau să știu.
‎Nu vreau să-ți mai aud poveștile
‎despre cum te-a ros șaua ‎și cum ai mâncat șobolani.
‎Bine, dar ți-am povestit ‎că am văzut 18 veverițe ucigând un câine?
‎Oprește-te! Pentru numele Domnului!
‎Poftim. Taie durerea.
‎Totul e greșit.
‎Te iubesc, dar, serios,
‎sunt gata să te trimit acasă.
‎Nu.
‎Asta.
‎Călătorim...
‎Nici măcar tot teritoriul marcat ‎de Carmilla, doar o parte.
‎...de câteva săptămâni.
‎Și totul e greșit.
‎Bine.
‎Explică-te, femeie.
‎Nu-mi plac oamenii în mod special.
‎E un lanț trofic și noi suntem în vârf.
‎Oamenii sunt porci cu pantofi
‎și nu plâng când vor șuncă.
‎Nu sunt tristă ‎când transform oamenii în hrană.
‎Ai înțeles?
‎Spune, Morana!
‎Spune direct ce gândești ‎sau te vei încurca.
‎Doamne! Am locuit prea mult cu tine.
‎Există o cale rapidă și milostivă
‎prin care să preluăm controlul ‎asupra teritoriului
‎dintre castel și mare?
‎Adică, să pocnesc din degete și gata?
‎Nu, sigur că nu.
‎Sigur că nu.
‎Va fi prin luptă grea, ‎metru cu metru, nu?
‎Să nu facem situația ‎să pară disperată.
‎Dar nu va fi simplu.
‎Nu.
‎Va fi suferință.
‎E război. Mereu există suferință.
‎Nu e război.
‎Nu există două părți.
‎E o invazie continuă ‎și capturarea a sute de mii de oameni.
‎Oameni care sunt mai deștepți decât porcii
‎și vor lupta și vor suferi, ‎se vor teme și vor fugi.
‎Atunci aleg alt cuvânt.
‎E „bătălie”.
‎Am venit aici cu tine ‎pentru că voiam să văd
‎provocările logistice ale planului.
‎Ți-am spus că nu e nevoie.
‎Aș verifica zona ‎și ți-aș spune de ce am nevoie.
‎De asemenea,
‎m-ai întrebat ‎dacă vreau să comand un imperiu.
‎Da. Știu.
‎Avea mult mai mult sens acasă.
‎Concentrează-te, Morana.
‎Nu-mi vorbi de sus ‎doar pentru că nu sunt soldat.
‎Va fi un dezastru oribil
‎cu care vom avea de-a face ‎până la sfârșitul zilelor noastre
‎și va provoca mai multă suferință ‎decât s-a văzut în istorie.
‎Nu mă disprețui pentru că sunt soldat.
‎Eu câștig războaie.
‎Te îndoiești de mine, după atâta timp,
‎fiindcă te dor picioarele ‎de când trăiești ca mine?
‎Ești gata să lupți mereu același război
‎pentru tot restul vieții?
‎Vrei să știi ce cred?
‎Întotdeauna.
‎Cred că orice am reuși, ‎vom reuși împreună.
‎Noi două.
‎Carmilla ne dă un plan nebun ‎și noi îl facem să meargă.
‎Adică îl facem să meargă, ‎în ciuda Carmillei.
‎Lenore nu ajută niciodată. ‎E cu zânele majoritatea timpului.
‎E vorba de noi. Iar planul ‎nebunesc are sens acasă pentru că,
‎nu știu,
‎Carmilla are o vrajă ‎de distorsiune a realității,
‎și noi ne mândrim ‎că facem lucrurile să meargă.
‎Suntem aici de câteva săptămâni, ‎departe de ea și de nebunia ei
‎și îți spun…
‎Ce se întâmplă?
‎E un atac!
‎În zori.
‎Ei știu ce suntem.
‎Nu sunt proști. ‎Trebuie să ajung la cufărul meu.
‎Acela?
‎Nu-l deschizi niciodată. Ce e acolo?
‎Armura de zi.
‎Treci în cufăr!
‎Nu.
‎Săgețile nu-l pot străpunge ‎și nu intră lumina. Intră în cufăr!
‎Haideți!
‎Ardeți-i de vii!
‎Da.
‎Haideți!
‎Scoate-i de acolo.
‎Aici, nenorociților!
‎Așa e!
‎Animale idioate!
‎Soldați ai Styriei!
‎Puneți-vă armurile și acoperiți-vă pielea!
‎Înțeleg că am câștigat.
‎Da.
‎Bine. Vreau să te omor chiar eu.
‎Știi cum miroase chestia asta?
‎Nu erau luptători.
‎Erau doar oameni obișnuiți.
‎Săteni.
‎Fermieri și restul.
‎Nu contrazic ce ai spus despre Carmilla.
‎Mi-e prietenă dragă, ‎dar știm amândouă cum e.
‎Nu eram de acord ‎cu ce ai zis despre război.
‎Nu e nicio luptă pe care să nu o câștig ‎dacă mă implic
‎și te am pe tine și mintea ta lângă mine.
‎Dar m-am luptat cu fermierii.
‎Am văzut frica din ochii lor.
‎Nu teama de moarte.
‎Frica de a nu fi luptat.
‎Frica de a nu-și salva oamenii.
‎Și suntem în mijlocul unui câmp.
‎Un teatru de luptă fără speranță.
‎Doar că pământul ăsta
‎e doar câmpuri și păduri.
‎Dar au făcut-o oricum.
‎Nu ne-am opri niciodată, nu?
‎Condiția victoriei e lupta ‎și menținerea
‎întregii structuri nebune a imperiului ei,
‎până când mor de bătrânețe.
‎Vreau să mă înșel.
‎Vreau să te înșeli tu.
‎- Am putea s-o facem. ‎- Am putea, dar ar fi pentru totdeauna.
‎Tu ai fi aici să lupți pentru totdeauna.
‎Eu aș fi în Styria,
‎încercând să mențin căile de ‎aprovizionare pentru totdeauna.
‎Și nu ne-am mai vedea niciodată.
‎Îmi pare rău.
‎Vreau să mă înșel.
‎Suntem în lumina rece a zilei.
‎Iar mărețul plan al Carmillei...
‎Oamenii vor lupta ‎pentru locul lor în lume.
‎Încontinuu.
‎În lumina rece a zilei, ‎trebuie să mă întreb.
‎Vreau asta?
‎Vrem asta
‎când putem face atâtea împreună?
‎Surori.
‎Hector e gata să facă creaturi de noapte.
‎Veniți acasă!
‎Începe.
‎E mai rău decât mi-aș fi imaginat.
‎Și am văzut multe orașe distruse ‎în viața mea.
‎Ce nu înțeleg este,
‎Dracula a lovit primul, ‎când soția lui a murit aici?
‎Dar încă e plin de vampiri ‎și creaturi de noapte.
‎Ce urmăresc?
‎Ce obțin?
‎Oamenii n-au avut șansa să-și revină ‎și să reconstruiască.
‎E groaznic.
‎Și totul ne-a adus aici.
‎Asta înseamnă ‎că suntem aici cu un motiv.
‎Nu știu cum ne încadrăm în asta.
‎Încadrăm.
‎Da.
‎Stai.
‎Ce e chestia aia?
‎Nu poate fi ce cred eu că este, dar...
‎Aici erați!
‎Vă uitați bine la orașul nostru frumos?
‎Aș prefera să mă uit la Curtea Subterană.
‎Nu încă. Vreau să fiu sigură ‎că sunteți de încredere.
‎E bine, pentru că vrem să ne asigurăm ‎că putem avea încredere în tine.
‎Uiți cu cine vorbești.
‎Am vrea să ne uităm în jur. ‎Ne poți găsi din nou mai târziu.
‎Avem de vorbit lucruri importante.
‎Salvarea orașului. Restabilirea tronului.
‎Impunerea ordinii.
‎Și noi avem chestiuni importante ‎de discutat.
‎Între timp, vom vedea
‎cum de n-ai reușit ‎să faci nimic până acum.
‎Și dacă alegem să te ajutăm.
‎Are nevoie de ajutorul nostru.
‎Dar m-am săturat să fiu o părticică ‎în povestea altcuiva.
‎Pleacă.
‎Subtitrarea: Mihaela Ghitescu