EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hvem er en fin jente?
Det stemmer.
Det er du.
Hva ser du på?
Han ba oss plassere eiendeler for å hjelpe til med identifisering.
Jeg måtte se om det fungerte.
Jeg skal treffe Isaac.
Nei!
Jeg tar den ikke med meg.
Kan jeg spørre om noe?
Selvsagt.
Hva gjør vi her?
Det er et veldig bredt spørsmål.
Vær mer spesifikk.
Sett deg.
Jeg trenger ikke å fortelle deg
hva nattdyr er, smiemester.
Kall meg Isaac.
Vil du ha et bær?
Nettopp. Jeg er en nattskapning.
Jeg spiser blod og kjøtt.
Et bær ville nok ikke drept deg.
Nattvesener dreper og ødelegger.
Det er vår glede.
Nattvesener gjør det smiemesteren ønsker.
Da forstår jeg kanskje ikke hva du vil.
Du ber oss begrave folk.
Byen var full av døde.
For mange av dem var for råtne til å bli konvertert med magi.
-Hva så? -De må begraves.
Du er ikke dum.
Insekter og sykdommer vil gro.
Og jeg vil minne deg på at alle her var et offer.
De fortjener en begravelse.
Så hvorfor bryr vi oss
om insekter og sykdommer?
Still spørsmålet ditt.
Vi dreper og ødelegger.
Du får oss til å begrave de døde
og gjenoppbygge dette stedet.
Hvorfor går vi imot vår natur?
Naturen deres er flytende.
Dere tror dere er ødeleggelsesverktøy fordi dere alltid har vært det.
Ta et bær.
Minner.
Det er ikke blod eller kjøtt, men du døde ikke av det.
Jeg skal svare på spørsmålet ditt.
Denne byen var hjem til hundrevis av mennesker,
kanskje flere.
Folk kan flytte inn når likene er begravet,
avfallet er kastet og bygningene er reparert.
Vi går videre snart.
Etter at vi er borte, vil nye folk kunne flytte inn.
Vil du ha et bær til?
Jeg tror det.
Ta et.
Man kan bruke en hammer til å bygge et hus eller knuse en hodeskalle.
Dere kom tilbake til jorden som verktøy, og jeg vil bruke verktøyene slik jeg vil.
Så mange minner.
Jeg kan også velge å innse at dere ikke er verktøy.
For et verktøy ville aldri spist et bær og huske første gang de smakte det.
Vi er skapninger fra helvete
som må beordres til å kjempe.
En dag skal helvete tømmes og dørene klapre i vinden.
Hva?
Gjennom meg skal Gud løfte de fordømte fra helvete
for å gjennomgå sin straff som mine soldater.
Ja.
Burde deres straff på jorden også være evig?
Jeg vet ikke.
Ikke jeg heller.
Vi bør finne ut av det sammen.
I mellomtiden kan vi begge gjøre litt mer enn det vi var ment for.
Kan jeg komme med en kommentar?
Det kan du.
Du forandrer deg.
Det er fortsatt hevn i deg.
Men andre ting også.
Kanskje det.
Kjemper vi fortsatt?
Vi kjemper alltid for noe.
Men jeg skjønner poenget ditt.
Snart.
Han kan ha et poeng.
Hva syns du?
Det tok meg noen uker å forvandle de levedyktige likene i byen.
Enda flere uker på å begrave likene og reparere byen.
Er det så ille å ta meg tid og tenke et øyeblikk?
Har jeg endret meg?
Kom igjen, si noe.
Jeg drepte deg, gamle trollmann.
Du må ha en mening.
Ikke?
Jeg har drept mange mennesker av mange grunner.
Men å drepe deg føltes rettferdig.
Det føltes som å reparere verden litt.
Jeg likte den følelsen.
Lenge var jeg fornøyd med å være andres våpen.
Men i det siste har jeg følt meg mer som hånden enn kniven.
Hele livet har jeg reagert på ting.
Jeg handlet sjelden.
Jeg har vel forandret meg.
Jeg har et oppdrag.
Jeg kan skape en fremtid.
Jeg kan skape en fremtid og ende din samtidig.
Gud er god.
Jeg lurer på hva jeg skal gjøre nå.
Speil.
Hva er dette?
Herr Speil.
Hva gjør du?
Hvem er du?
Husker du meg ikke?
Du ser ikke minneverdig ut.
Varney.
Varney fra Draculas opprinnelige kohort.
Jeg dro til Târgovişte tidlig i kampanjen.
Hvorfor kobler du deg til speilet mitt?
Jeg har snakket med folk som har fulgt med på deg.
Du har gjort en god jobb.
Spørsmålet mitt venter.
Jeg jobber med Draculas gjenkomst fra de døde.
Så interessant.
Det er mer enn det.
Jeg har snakket med magikere og lærde i hele landet.
Både vampyrer og mennesker.
Vi jobber med å samle gamle trylleformler.
Vi skaper et system som kan hente Dracula fra helvete
og gi ham makt i denne verden.
Hva er planen?
Han har noe ugjort.
Han skylder oss død.
Død i enestående mengder.
Hans arbeid er ufullstendig.
Det er mitt også.
Er ditt like viktig som utryddelsen av rasen som drepte kona hans?
Rasen du selv hater?
Det er det for meg.
Etterpå får vi se.
Jeg forventet bedre fra Draculas favorittsmiemester.
Når det blir lyst, kan du vri deg i kisten av skuffelse.
Men gjør det stille, for jeg vil ikke høre mer
før oppgaven min er ferdig.
Speil, ikke la ham kontakte meg igjen, og gå og legg deg.
Faen ta deg.
Han la på!
Du kjedet ham.
Vet han ikke hvem jeg er?
Herregud
Jeg er Varney fra London. Siden før London fantes.
Jeg var mektig da London var en spøkelsesby,
og vi markerte grensene med menneskeskaller.
Faen ta ham. Vi gjør det uten ham.
Jeg har ombestemt meg. La soldatene bære meg rundt på en seng.
Jeg spøkte.
Det spiller ingen rolle. Gjør det.
Alt gjør vondt.
Dette er ikke så ille.
Vi har vært her i ukevis. Hvordan kan det bli verre?
-Vel… -Jeg vil ikke vite det.
Jeg vil ikke høre mer om suppe på sal og rotter til middag.
Greit, men fortalte jeg om da jeg så 18 ekorn drepe en hund?
Gi deg, for Guds skyld.
Her, det lindrer smerten.
Dette er helt feil.
Jeg elsker deg, men jeg vil sende deg hjem.
Nei.
Dette.
Vi har reist rundt i en liten del av området Carmilla viste oss.
i ukevis.
Og dette er feil.
Ja vel.
Forklar.
Jeg er ikke spesielt glad i mennesker.
Det er en næringskjede, og vi er øverst.
Mennesker er griser med sko, og de gråter ikke når de spiser bacon.
Jeg blir ikke trist når jeg gjør mennesker til mat.
Forstår du?
Ut med det.
Si det du tenker, ellers blir du bare forvirret.
Jeg har vært med deg for lenge.
Ok, er det en rask og barmhjertig måte å ta kontroll over hele området
mellom slottet og havet?
Knipse med fingrene, så er alt slutt?
Nei, selvsagt ikke.
Selvsagt ikke.
Det blir en hard kamp.
Ikke få det til å høres desperat ut.
Men det blir ikke lett.
Nei.
Det blir lidelse.
Krig betyr alltid lidelse.
Det er ikke krig.
Det er ikke to sider.
Det er en invasjon og innesperring av hundretusenvis av mennesker.
Mennesker som er smartere enn griser og vil kjempe og lide og rømme.
Da velger jeg et annet ord.
Det er en "kamp".
Jeg kom hit med deg fordi jeg ville se de logistiske utfordringene med planen.
Det hadde du ikke trengt. Jeg skulle undersøke slagmarken.
Du spurte også om jeg ville kommandere et imperium.
Ja.
Det ga mer mening hjemme.
Fokuser, Morana.
Ikke snakk nedlatende fordi jeg ikke er en soldat.
Dette kommer til å bli et grusomt rot som vi må ta oss av til vi dør,
og det vil forårsake mer lidelse enn verden har sett!
Ikke vær nedlatende fordi jeg er en soldat.
Jeg vinner kriger.
Tviler du på meg nå fordi beina dine er støle fra livet mitt?
Er du klar til å kjempe den samme krigen resten av livet?
Vil du vite hva jeg syns?
Alltid.
Jeg syns at uansett hva vi oppnår, oppnår vi det sammen.
Du og jeg.
Carmilla har en sprø plan, og vi får den til å fungere.
Vi får det til å fungere til tross for Carmilla.
Og Lenore hjelper aldri. Hun er bare i drømmeland.
Den sprø planen ga mening hjemme
fordi Carmilla har en virkelighetsforvridning,
og vi er stolte av å få ting til å fungere.
Men vi har vært her i ukevis, borte fra henne og galskapen,
og jeg sier…
Hva skjer?
Det er et angrep.
Ved daggry.
De vet hva vi er.
De er visst ikke dumme. Jeg må til kisten.
Den der?
Du har aldri åpnet den. Hva er det i den?
Dagrustning.
Kom deg inn.
Nei.
Piler og lys kan ikke skade den.
Kom deg inn, kjære.
Kom igjen!
Brenn dem levende!
Greit.
Kom igjen!
Få dem ut!
Her borte, jævler!
Det stemmer!
Jævla husdyr.
Soldater fra Styria!
På med rustning og dekk til huden!
Jeg antar at vi vant.
Ja.
Bra. Jeg vil drepe deg selv.
Det stinker her inne.
De var ikke krigere.
De var bare mennesker.
Landsbyboere.
Bønder og lignende.
Jeg er ikke uenig i det du sa om Carmilla.
Hun er vennen min, men vi vet hvordan hun er.
Jeg var uenig om krigen.
Jeg kan vinne alle kamper om jeg prøver, og jeg har deg ved min side.
Men jeg sloss mot jævla bønder.
Jeg så frykten i øynene deres.
Ikke frykt for å dø.
Frykt for å ikke ha kjempet.
Frykt for å ikke redde folket.
Og vi er midt i en jævla eng.
En håpløs slagmark.
Bortsett fra at hele dette området bare er enger og skoger.
Men de gjorde det likevel.
Det vil aldri ta slutt.
Seiersbetingelsen er bare å kjempe og holde det sinnssyke riket hennes sammen
til jeg dør av alderdom.
Jeg vil ta feil.
Jeg vil at du tar feil.
-Vi kan gjøre det. -Da gjør vi det for alltid.
Du ville kjempet for alltid.
Jeg ville opprettholdt forsyningslinjene i Styria for alltid.
Og vi får aldri se hverandre igjen.
Jeg beklager.
Jeg vil ta feil.
Det er dagslys nå.
Og Carmillas store plan…
Menneskene vil kjempe for sin plass i verden.
For alltid.
I dagslyset må jeg spørre meg selv om dette.
Vil jeg dette?
Vil vi dette
når vi kan gjøre så mye annet sammen?
Søstre.
Hector er endelig klar til å lage nattskapninger.
Kom hjem.
Det begynner.
Det er verre enn jeg kunne forestilt meg.
Og jeg har sett flere ødelagte byer.
Det jeg ikke forstår er at Dracula først angrep da kona hans døde her.
Men det er fortsatt vampyrer og nattskapninger her.
Hva er det endelige målet? Hva får de ut av det?
Disse menneskene fikk aldri sjansen til å gjenoppbygge.
Så fryktelig.
Og alt har ført oss hit.
-Det betyr at vi er her av en grunn. -Jeg vet ikke hvordan vi passer inn.
Passer.
Vent litt.
Hva er det?
Det kan ikke være det jeg tror…
Der er dere.
Får dere sett på byen vår?
Jeg vil se på hoffet ditt.
Jeg vil vite om jeg kan stole på dere først.
Det er bra fordi vi vil vite om vi kan stole på deg.
Du glemmer hvem du snakker til.
Vi vil se oss rundt. Du kan finne oss igjen senere.
Vi har viktige ting å diskutere.
Redde byen. Gjenopprette tronen.
Pålegge orden.
Vi har viktige ting å diskutere.
I mellomtiden skal vi vurdere hvordan du ikke har gjort noe av det.
Og om vi skal velge å hjelpe deg.
Hun trenger vår hjelp.
Men jeg er lei av å være en spiller i andres historie.
Gå unna.
Tekst: Trine Friis