‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אז מי ילדה יפה?‬
‫מי ילדה יפה?‬
‫נכון. ‬
‫את.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫הוא אמר לנו להניח חפצים‬ ‫כדי לסייע בזיהוי מאוחר יותר במידת הצורך.‬
‫הייתי צריך לבדוק אם זה עדיין עובד.‬
‫אני הולך לראות את אייזיק.‬
‫לא!‬
‫אני לא לוקח את זה איתי.‬
‫אני יכול לשאול אותך שאלה?‬
‫כמובן.‬
‫מה אנחנו עושים פה?‬
‫זו שאלה רחבה מאוד.‬
‫תהיה יותר ספציפי.‬
‫שב.‬
‫אני לא צריך להגיד לך‬
‫מה הם יצורי לילה, אומן חישול.‬
‫אתה יכול לקרוא לי אייזיק.‬
‫תרצה פירות יער?‬
‫הינה הוכחה.‬
‫אני יצור לילה.‬
‫אני אוכל דם ובשר.‬
‫סביר להניח שפרי יער לא יהרוג אותך.‬
‫יצורי לילה הורגים,‬
‫מחרבים ועושקים.‬
‫זה מה שמסב לנו עונג.‬
‫יצורי לילה עושים את רצונם‬ ‫של אומני החישול שלהם.‬
‫אז אולי‬
‫אני פשוט לא מבין את הרצון שלך.‬
‫אתה מבקש שנקבור אנשים.‬
‫העיר הייתה מכוסה במתים.‬
‫יותר מדי מהם היו במצב ריקבון מתקדם מדי‬ ‫להמרתם על ידי קסם.‬
‫אז?‬
‫אז צריך לקבור אותם.‬
‫אתה לא טיפש.‬
‫חרקים ומחלות יתפשטו.‬
‫ואני מזכיר לך שכולם כאן היו קורבנות.‬
‫מגיעה להם קבורה.‬
‫אז למה אכפת לנו‬
‫מחרקים ומחלות?‬
‫תשאל את שאלתך.‬
‫אנחנו הורגים, מחרבים ועושקים.‬
‫אתה מבקש שנקבור את המתים הרקובים‬
‫ושנבנה מחדש ונשפץ את המקום הזה.‬
‫למה אתה רוצה שנלך נגד הטבע שלנו?‬
‫הטבע שלך גמיש.‬
‫אתה מאמין שאתם כלים להשמדה‬
‫רק כי תמיד השתמשו בבני מינך באופן הזה.‬
‫תאכל פרי יער.‬
‫זיכרונות.‬
‫זה לא דם או בשר,‬
‫אבל נראה שאתה לא מת מזה.‬
‫אני אענה על השאלה שלך.‬
‫העיר הזאת הייתה פעם‬ ‫ביתם של מאות רבות של אנשים,‬
‫אולי יותר.‬
‫אפשר ליישב אותה מחדש‬
‫ברגע שהגופות ייקברו,‬
‫ההריסות יפונו והמבנים ישופצו.‬
‫אנחנו נמשיך הלאה בקרוב.‬
‫אחרי שנעזוב,‬
‫העיר תהיה כאן בשביל אנשים שימצאו אותה‬ ‫ויהפכו אותה לביתם.‬
‫תרצה עוד פרי יער?‬
‫נראה לי שכן.‬
‫קח אחד.‬
‫אתה מבין,‬ ‫אתה יכול להשתמש בפטיש כדי לבנות בית‬
‫או כדי לפצח גולגולת.‬
‫אתה חוזרים לאדמה ככלים,‬
‫ואני אשתמש בכלים כרצוני.‬
‫כל כך הרבה זיכרונות.‬
‫אני גם יכול לבחור, בסופו של דבר,‬
‫להכיר בכך שאתם לא כלים כלל.‬
‫כי אף כלי לא יטעם פרי יער‬
‫ויזכור את התקופה בחייו הראשונים‬ ‫כשנתקל בהם.‬
‫אבל אנחנו יצורי גיהינום‬
‫שיש לפקוד עליהם להילחם.‬
‫יום אחד, הגיהינום יתרוקן,‬
‫והדלתות שלו ישקשקו ברוח.‬
‫מה?‬
‫דרך ידי,‬
‫אלוהים מרים את הארורים מהגיהינום בחסדו‬
‫כדי להגשים את כפרתם על כדור הארץ כחיילי.‬
‫כן.‬
‫האם גם כפרתם על כדור הארץ‬ ‫צריכה להיות נצחית?‬
‫אני‬
‫אינני יודע.‬
‫גם אני לא.‬
‫עלינו לגלות ביחד.‬
‫בינתיים,‬
‫שנינו נוכל לעשות קצת יותר‬ ‫ממה שנועדנו לעשות.‬
‫האם אני יכול להאיר הארה?‬
‫אתה רשאי.‬
‫אתה משתנה.‬
‫עדיין יש בך נקמה, אני חושב.‬
‫אבל גם דברים אחרים.‬
‫ייתכן.‬
‫האם אנחנו עדיין נלחמים, אייזיק?‬
‫אנחנו תמיד נלחמים על משהו.‬
‫אבל אני מבין את כוונתך.‬
‫בקרוב.‬
‫יכול להיות שהוא צודק.‬
‫מה דעתך?‬
‫לקחו לי כמה שבועות‬
‫להמיר את הגופות השמישות בעיר.‬
‫שבועות נוספים כדי לבצע תיקונים‬ ‫ולקבור את אלה שנהרסו מכדי להמיר.‬
‫זה כל כך נורא לקחת את הזמן שלי‬ ‫ולחשוב לרגע?‬
‫האם השתניתי?‬
‫קדימה, תגיד משהו.‬
‫הרגתי אותך, מכשף זקן.‬
‫ודאי יש לך דעה בנושא.‬
‫לא?‬
‫הרגתי הרבה אנשים, מכשף זקן, מסיבות רבות.‬
‫אבל להרוג אותך הרגיש הוגן.‬
‫זה הרגיש כמו לתקן את העולם קצת.‬
‫אני אוהב את ההרגשה הזאת.‬
‫במשך זמן רב,‬
‫הסתפקתי בלהיות הסכין שאחרים החזיקו.‬
‫אבל לאחרונה, קוסם זקן,‬
‫הרגשתי יותר כמו היד מאשר הסכין.‬
‫כל חיי הגבתי לדברים.‬
‫פעלתי לעיתים רחוקות.‬
‫אז,‬
‫כן, אכן השתניתי.‬
‫יש לי יכולות עצמאיות בעולם הזה.‬
‫אני יכול ליצור עתידות.‬
‫ולשמחתי, אני יכול ליצור עתיד‬
‫ולסיים את שלך בו-זמנית.‬
‫אלוהים הוא טוב.‬
‫מעניין מה יהיה הדבר הבא שאעשה.‬
‫ראי.‬
‫מה זה?‬
‫אדון ראי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫ומי אתה?‬
‫אתה לא זוכר אותי?‬
‫אתה לא נראה זכיר.‬
‫וארני.‬
‫וארני מהחבורה המקורית של דרקולה.‬
‫עזבתי לטרגובישטה בתחילת הקמפיין.‬
‫למה אתה מתחבר לראי שלי, וארני?‬
‫דיברתי עם אנשים שציינו את המסע שלך‬
‫ברחבי הארץ.‬
‫עשית עבודה נהדרת, אדוני.‬
‫השאלה שלי עוד עומדת.‬
‫אני עובד על‬
‫חזרתו של דרקולה מהמתים, אומן חישול אייזיק.‬
‫מעניין מאוד.‬
‫זה יותר מזה.‬
‫דיברתי עם קוסמים ומלומדים‬
‫ברחבי הארץ.‬
‫ערפדים ובני אנוש.‬
‫עבדנו יחד כדי לאסוף כישופים וידע עתיקים.‬
‫בנינו מערכת שאיתה יהיה ניתן לקטוף‬ ‫את דרקולה מהגיהינום‬
‫ולהתקין אותו מחדש בעולם עם כוח.‬
‫לשם מה?‬
‫יש לו עניינים לא פתורים, אדוני.‬
‫הוא חייב לנו מוות.‬
‫מוות בכמויות חסרות תקדים.‬
‫עבודתו הגדולה עדיין לא הושלמה.‬
‫גם שלי, וארני.‬
‫טוב, האם שלך חשובה ‬
‫כמו השמדת הגזע שהרג את אשתו?‬
‫הגזע שאתה בעצמך שונא?‬
‫היא כן עבורי.‬
‫לאחר מכן, נראה.‬
‫ציפיתי ליותר מזה‬ ‫מאומן החישול האהוב על דרקולה.‬
‫אז, בבוא אור היום,‬
‫תוכל להתפתל בארון הקבורה שלך באכזבה.‬
‫אך עשה זאת בשקט,‬ ‫כי אני לא רוצה לשמוע שוב את קולך‬
‫עד שמשימתי תושלם.‬
‫אדון ראי, אל תאפשר לאחד הזה לקרוא לי שוב,‬
‫ולך לישון.‬
‫לך תזדיין…‬
‫הוא ניתק אותי!‬
‫אני חושב ששעממת אותו.‬
‫הוא לא יודע מי אני?‬
‫אוי, לכל הרוחות.‬
‫אני וארני. וארני מלונדון.‬ ‫עוד מלפני שהיא הייתה לונדון.‬
‫הייתי אדיר‬ ‫כשלונדון הייתה עיר רפאים רומאית,‬
‫ועדיין סימנו את הגבולות שלנו‬ ‫בגולגולות אנושיות.‬
‫שיזדיין. נעשה את זה בלעדיו.‬
‫התחרטתי.‬
‫תגידי חיילים לסחוב אותי על מיטה‬ ‫ברחבי הארץ.‬
‫זו הייתה בדיחה.‬
‫לא אכפת לי. עשי זאת.‬
‫הכול כואב.‬
‫טוב, זה לא כזה נורא.‬
‫אנחנו כאן כבר שבועות.‬ ‫אני לא רוצה לדעת איך זה יכול להחמיר.‬
‫טוב, זה…‬ ‫-אמרתי שאני לא רוצה לדעת.‬
‫אני לא רוצה לשמוע עוד מהסיפורים שלך‬
‫על יבלות אוכפים ואכילת עכברושים.‬
‫בסדר, אבל סיפרתי לך על הפעם‬
‫שראיתי 18 סנאים רוצחים כלב?‬
‫תפסיקי. למען השם, תפסיקי.‬
‫הינה. לשיכוך הכאב.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫אני אוהבת אותך, אבל, באמת,‬
‫אני מוכנה לשים אותך על עגלה הביתה.‬
‫לא.‬
‫זה.‬
‫אנחנו מסתובבות…‬
‫אפילו לא בכל השטח שקרמילה סימנה,‬ ‫רק בחלק ממנו‬
‫במשך שבועות.‬
‫וכל זה לא בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫הסבירי את עצמך, אישה.‬
‫אין לי אהבה מיוחדת לבני אדם.‬
‫יש שרשרת מזון ואנחנו למעלה.‬
‫בני אדם הם חזירים עם נעליים,‬
‫והם לא בוכים כשהם רוצים בייקון.‬
‫אני לא עצובה כשאני הופכת בני אדם לאוכל.‬
‫מובן?‬
‫תשפכי, מורנה.‬
‫תגידי מה את חושבת באופן ישיר,‬ ‫או שתסבכי את עצמך במחשבות.‬
‫אלוהים. חייתי איתך יותר מדי זמן.‬
‫אוקיי, האם יש לנו דרך מהירה ורחומה‬
‫להשתלט על כל השטח המיועד‬
‫בין הטירה לים?‬
‫את מתכוונת שאנקוש באצבעותיי והכול יעשה?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫כמובן שלא.‬
‫זו תהיה לחימה מאומצת, ק"מ אחר ק"מ, נכון?‬
‫טוב, בואי לא נגרום לזה להישמע נואש.‬
‫אבל זה לא יהיה פשוט.‬
‫לא.‬
‫יהיה סבל.‬
‫זו מלחמה, מורנה. תמיד יש סבל.‬
‫זו לא מלחמה.‬
‫אין לזה שני צדדים.‬
‫זו פלישה ולכידה של מאות אלפי בני אדם.‬
‫בני אדם שהם, למרבה הצער,‬ ‫חכמים יותר מחזירים‬
‫והם יילחמו ויסבלו ויפחדו ויברחו.‬
‫אז אני אבחר במילה אחרת.‬
‫זה "קרב".‬
‫באתי לכאן איתך כי רציתי לראות בעצמי‬
‫את האתגרים הלוגיסטיים של התוכנית.‬
‫ואמרתי לך שלא היית צריכה.‬
‫הייתי סוקרת את זירת הלחימה‬ ‫ומיידעת אותך בצרכיי.‬
‫בנוסף,‬
‫את זאת ששאלה אותי‬ ‫אם אני רוצה לפקוד על אימפריה.‬
‫כן. אני יודעת.‬
‫זה היה הרבה יותר הגיוני בבית.‬
‫תתרכזי, מורנה.‬
‫אל תתנשאי עליי כי אני לא חיילת.‬
‫זה הולך להיות בלגן מחריד‬
‫שנתמודד איתו עד סוף ימינו,‬
‫וזה יגרום יותר סבל‬ ‫ממה שההיסטוריה טרם ראתה!‬
‫אל תתנשאי עליי כי אני חיילת.‬
‫אני מנצחת במלחמות.‬
‫את פתאום מפקפקת בי, אחרי כל הזמן הזה,‬
‫כי הרגליים שלך כואבות מלחיות את חיי?‬
‫האם את מוכנה להילחם את אותה המלחמה‬ ‫שוב ושוב‬
‫למשך שארית חייך?‬
‫את רוצה לדעת מה אני חושבת?‬
‫תמיד.‬
‫אני חושב שמה שנשיג, נשיג אותו יחד.‬
‫את ואני.‬
‫קרמילה זורקת עלינו תוכנית מטורפת,‬ ‫ואנו אלה שנגרום לה לעבוד.‬
‫או במילים אחרות,‬ ‫נגרום לזה לעבוד על אף קרמילה.‬
‫ולנור אף פעם לא עוזרת.‬ ‫היא עם הפיות רוב הזמן.‬
‫אלה אנחנו.‬ ‫והתוכנית המטורפת הגיונית בבית‬
‫כי אני לא יודעת,‬
‫לקרמילה יש כישוף עיוות מציאות קסום,‬
‫ואנו מתגאות בכך שאנו גורמות לדברים לעבוד.‬
‫אבל אנחנו כאן כבר שבועות,‬ ‫הרחק ממנה ומהטירוף שלה,‬
‫ואני אומרת לך…‬
‫מה קורה?‬
‫זו מתקפה!‬
‫עם שחר.‬
‫הם יודעים מה אנחנו.‬
‫מתברר שהם לא טיפשים.‬ ‫אני צריכה להגיע לארגז שלי.‬
‫זה?‬
‫את אף פעם לא פותחת אותו. מה יש בפנים?‬
‫שריון יום.‬
‫תיכנסי לארגז.‬
‫לא.‬
‫החצים לא יכולים לחדור,‬ ‫ואור לא יכול להיכנס.‬
‫תיכנסי לארגז הארור, אהובה.‬
‫קדימה.‬
‫תשרפו אותם חיים!‬
‫טוב.‬
‫קדימה.‬
‫תוציאו אותם!‬
‫לכאן, מזדיינים!‬
‫נכון מאוד,‬
‫בהמה אידיוטית מזוינת.‬
‫חיילי סטיריה!‬
‫לבשו שריון וכסו את עורכם!‬
‫אני מבינה שניצחנו.‬
‫כן.‬
‫יופי. אני רוצה להרוג אותך בעצמי.‬
‫את יודעת איך הדבר הזה מריח?‬
‫הם לא היו לוחמים.‬
‫הם היו סתם אנשים.‬
‫כפריים.‬
‫חקלאים וכדומה.‬
‫אני לא חולקת על מה שאמרת על קרמילה.‬
‫היא חברה יקרה שלי,‬ ‫אבל שתינו יודעות איך היא.‬
‫לא הסכמתי בנוגע למלחמה.‬
‫אין קרב שאני לא יכולה לנצח‬ ‫כשאני נותנת את כל כולי,‬
‫ויש לי אותך ואת המוח שלך לצידי.‬
‫אבל הרגע נלחמתי בחקלאים מזוינים.‬
‫ראיתי את הפחד בעיניהם.‬
‫לא פחד ממוות.‬
‫פחד מלא להילחם.‬
‫פחד שלא יצילו את אנשיהם.‬
‫ואנחנו באמצע שדה מזוין.‬
‫זירת קרב חסרת תקנה.‬
‫רק שכל הארץ הזאת‬
‫היא רק שדות ויערות.‬
‫אך הם עשו את זה בכל זאת.‬
‫לעולם לא נפסיק, נכון?‬
‫תנאי הניצחון הוא רק לחימה ושמירה‬
‫שכל המבנה המטורף של האימפריה שלה‬
‫יישאר שלם עד שאמות מזקנה.‬
‫אני רוצה לטעות.‬
‫אני רוצה שאת תטעי.‬
‫נוכל לעשות את זה.‬
‫אנחנו מסוגלות, אבל נעשה זאת לנצח.‬
‫את תישארי להילחם כאן לנצח.‬
‫אני אהיה בחזרה בסטיריה‬
‫ואנסה לשמור על קווי אספקה תקינים לנצח.‬
‫ולעולם לא נתראה שוב.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני רוצה לטעות.‬
‫אנחנו באור הקר של היום.‬
‫והתוכנית הגדולה של קרמילה…‬
‫בני האדם יילחמו על מקומם בעולם.‬
‫ללא הפסקה.‬
‫באור הקר של היום,‬ ‫עליי לשאול את עצמי את זה.‬
‫האם אני רוצה את זה?‬
‫האם אנחנו רוצות את זה?‬
‫כשאנחנו יכולות לעשות‬ ‫כל כך הרבה דברים אחרים ביחד?‬
‫אחיות.‬
‫הקטור סוף סוף מוכן להתחיל ליצור‬ ‫יצורי לילה.‬
‫תחזרו הביתה.‬
‫זה מתחיל.‬
‫זה יותר גרוע משדמיינתי.‬
‫וראיתי מספיק ערים הרוסות בחיי.‬
‫מה שאני לא מבין זה,‬
‫דרקולה פגע בה קודם, כשאשתו מתה כאן, נכון?‬
‫אבל היא עדיין שורצת ערפדים ויצורי לילה.‬
‫מה המטרה שלהם כאן?‬
‫מה הם מקבלים?‬
‫לאנשים האלה לא הייתה הזדמנות‬ ‫להתאושש ולבנות מחדש.‬
‫זה נורא.‬
‫והכול הוביל אותנו לכאן.‬
‫מה שאומר שאנחנו כאן מסיבה מסוימת.‬
‫אני לא בטוח איך אנחנו משתלבים בזה.‬
‫משתלבים.‬
‫רק רגע.‬
‫מה הדבר הזה?‬
‫טוב, זה לא יכול להיות מה שאני חושב שזה,‬ ‫אבל…‬
‫הינה אתם.‬
‫אתם מתרשמים מהעיר הנאה שלנו?‬
‫אני מעדיף לראות את חצר המלוכה המחתרתי שלך.‬
‫עוד לא. אני רוצה להיות בטוחה‬ ‫שניתן לסמוך עליכם קודם.‬
‫זה טוב כי אנחנו רוצים לוודא‬ ‫שאנחנו יכולים לסמוך עלייך קודם.‬
‫את שוכחת עם מי את מדברת.‬
‫אנחנו רוצים זמן להסתכל סביבנו.‬ ‫אני בטוח שתוכלי למצוא אותנו שוב אחר כך.‬
‫אבל יש לנו עניינים חשובים לדון בהם.‬
‫הצלת העיר. השבת כס המלוכה.‬
‫הטלת סדר.‬
‫גם לנו יש עניינים חשובים לדון בהם.‬
‫בינתיים, נבחן מקרוב‬
‫מדוע כשלתם לעשות את כל זה עד כה.‬
‫והאם נבחר לעזור לכם.‬
‫היא בהחלט צריכה את עזרתנו.‬
‫אבל נמאס לי להיות בורג קטן‬ ‫בסיפור של מישהו אחר.‬
‫תמשיכי ללכת.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬