PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Mám další informace.
Budete muset identifikovat a zajistit místo jeho smrti.
Čímž myslím…
přesné místo na podlaze.
A řekněte Varneymu, že targovištský dvůr
má nejspíš přenosové zrcadlo.
Snažím se získat další informace.
Z Carmilliny soukromé sbírky.
Teď mi ukaž tu mapu Pekla, o které jsi mluvil,
nebo jí řeknu, co jí děláš s botama.
Dobré jitro.
Dobrý večer.
Sakra!
Rozbil jsi to.
Polovina těch ingotů je k ničemu.
Tvoji upírští kováři se nedrželi mých instrukcí.
Nešika se vždycky vymlouvá na upíry.
Nemáš nic lepšího na práci?
Teď zrovna ne.
Striga s Moranou už týdny zkoumají území určená k obsazení.
A Carmilla pořád kreslí mapy.
Zdá se, že čas, kdy byla potřeba diplomacie… už pominul.
Takže se nudíš.
Ne.
Máš strach.
Kuš.
Lenore, odstavili tě na vedlejší kolej?
Neo…
Tak to není.
Minimálně by to tak nebrali. Vstoupili jsme do nové fáze našich životů.
Diplomacie a vyjednávání jsou už záležitostí minulosti.
Což zanechává v minulosti i tebe a tobě to vadí.
Podívej…
Carmillin plán nám zajistí bezpečí…
na stovky let dopředu.
Jsem dítě války, Hektore.
Narodila jsem se na takovémhle hradě.
Rodiče zemřeli, když se do něj Angličani dostali záchodovou šachtou.
Viděla jsem dost války, než mi bylo pět, a ani potom to nebylo o moc lepší.
Nikdy se ale nesmířím s tím,
že nejlepší způsob, jak válku ukončit,
je zabít většinu lidí a zbytek zavřít do klecí.
Taky jsi diplomatka.
Na ničem z toho nesejde, pokud neukováš to kladivo.
Proč nemůžeš jen zamávat prsty jako čaroděj nebo tak něco?
Kovář pracuje skrze svůj nástroj.
To je asi ta nejhorší mužská výmluva pro hraní s pindíkem.
Panebože.
A to je mi 200 let.
Poslyš, jsem kovář.
Já s tím nepřišel, tak se nám prostě říká.
Magie musí být soustředěna skrz nástroj.
Jako když vzduch prochází flétnou.
Tím si moc nepomáháš.
Prostě potřebuju kladivo, jasný?
Tak ho použij.
Musí se jich tu povalovat tisíce.
To moje je výjimečné.
Ty a tvoje výjimečné kladivo.
Přestaneš už s tím?
Musí být vyrobené velice specifickým způsobem,
jinak nebude fungovat.
Jako flétna bez děr.
Přesně.
Na prstoklad.
Přestaň už.
Když ji vezmeš do pusy, nic z toho nebude.
Panebože, ženská.
Nudím se a baví mě tě vyvádět z míry. Dopřej mi to.
A vymysli, co řekneš Carmille. Začíná být dost naštvaná.
Vážně? Jak smutné.
No co už.
Vážně.
Prý vyrábíš to svoje kouzelné kladivo celé týdny.
Nemůžeš vyrobit něco jednoduššího?
Hůl, minci nebo tak něco?
Každý používáme něco jiného.
Izák používal nůž.
Já mám zase radši kladivo.
Tak by sis měl radši pohnout.
Pokud Carmilla ztratí trpělivost, moc dlouho tě neubráním.
Ty bys mě bránila?
Dělám to už týdny.
Aha.
To máš vlastně pravdu.
No… děkuju. Pracuju na tom.
Ty víš, co ti řeknu.
Pracuj rychleji.
Ano.
Ano, ale musí být dokonalé. Jinak…
se mi rozprskne v rukou.
To bylo nechutný.
Už má Hektor to svoje podělaný kladivo?
Pracuje na tom.
Snaží se zdržovat.
Na to je moc hloupý.
- Ne. - Ne?
Ne.
Cítím z něj prohnanost.
Podezřívala bys panenku, že ti chce ukrást měšec?
Ty si myslíš, že je hodné a pitomé štěně.
Dokáže ale zabíjet.
Zkusil to jen jednou.
A navíc pěkně polovičatě.
Vidíš?
Co? Nebyla jsi u toho.
Byl zmatený a vyděšený. Prakticky nevěděl, co dělá.
Snažím se tě varovat.
Dobře?
Jen se tě snažím varovat.
Prosím tě… Nechával by si ho Drákula na vlastním hradě,
kdyby byl tak nebezpečný?
Ten jeho hrad by se mi líbil.
Drákulův hrad?
Ano.
Nakonec jsem ho moc neprozkoumala,
ale určitě byl plný zajímavých a úžasných věcí.
Musím poukázat na fakt, že už jeden pěkný hrad máš.
Co bys dělala s tím jeho?
Ráda beru věci hloupým, zlým starcům.
Baví mě to. Vždycky jsem to tak dělala.
Zaslouží si přijít o všechno.
A já si zasloužím všechno, co jim patří.
Můžeš si vyrobit vlastní věci.
Proč bych mrhala vlastním časem,
když si můžu vzít, co chci,
a pak zabít původního majitele?
Podívej na moji mapu.
Odsud až do Breily.
Tahle půda a tyhle vesnice a města patří starcům.
Všechny.
A já si je vezmu.
I tenhle hrad patřil hloupému, zlému starci.
A já si ho vzala.
Všechno odsud až do Breily,
čemu vládli hloupí starci,
zničil jeden další hloupý stařec.
A všechno je to k mání.
A až to bude všechno tvoje, budeš šťastná?
Poslyš… Podívej se na tohle.
Podívej.
Víš vůbec, kolik místní upírské šlechty umřelo v Breile?
Nevěděla jsem, že je mám počítat.
No, měla bys.
Bylo jich hodně.
Tohle jsou jen ti, u kterých jsem si jistá.
Tyhle vlaječky?
Přesně.
Všechno jsou to oblasti, kterým nevládne žádný upír.
Jen čekají, až se jich někdo ujme.
Nižší upíři si určitě zvolí nějakého vůdce.
Pokud tam dřív nedorazíme my.
Proč bychom to dělaly?
Je to celý svět, Lenore.
Celý svět může být jen a jen náš.
Ty ho snad nechceš?
Nevím.
Nehraj si přede mnou na nevinnou holčičku.
Zkus to znova.
Já vážně nevím.
O ničem tak velkém jsem nikdy nepřemýšlela.
Tak začni.
Nejdřív odpověz ty mně.
Až to bude všechno tvoje, budeš šťastná?
První část mého života mě muži okrádali o všechno.
Pak jsem jim já vzala jejich životy,
jejich věci
a jejich domovy.
Pak jsme získaly Štýrsko.
Pak jsme založily naši malou enklávu.
Nechtěly jsme nikomu dál ubližovat. Chtěly jsme jen domov.
Pak přišli vlčí lidi ze severu a armády ze západu.
Šli po nás všichni.
A my požádaly o pomoc.
A co na to zbytek upířího světa?
„Proklatý ženský,“ říkali.
„Nechte je chcípnout,“ říkali.
Takže jim teď všem vezmu úplně všechno.
Byla jsem na Drákulově hradě,
abych zjistila, co bych mohla získat.
Nějakou moc pro mě a bezpečí pro nás všechny.
Zjistila jsem ale, že byl úplně k ničemu.
V tu chvíli mi došlo,
že mu můžu vzít celý svět a nechat si ho pro sebe!
Celý svět, Lenore!
Ptáš se, jestli pak budu šťastná?
Nevím.
Nevím, jestli mi na tom vůbec záleží.
Získám ale všechno, co bylo jejich.
A oni budou do jednoho mrtví.
Budu mít svůj vlastní svět, Lenore,
a to…
mi bude stačit.
Mít všechno mi bude stačit.
Mít svět…
s tím, že oni budou mrtví…
Kvůli tomuhle jsme to všechno dělaly?
A kvůli čemu sis myslela, že to děláme?
Myslím, že dokončil to kladivo.
No, na jednu noc to nebude tak hrozné.
Dokonce tu mají pěkné okno.
Střešní.
Skvěle, budeme usínat po hvězdami.
A možná nás posere pták.
Žádného jsem tady neviděla.
Fakt?
Ty trámy nějak vržou.
A do hajzlu.
Už zase.
Hlavně to tu nepodpal.
To se stalo jednou.
A jednou to taky stačilo.
Byl tam obří pavouk!
Nebyl obří!
Měřil tři metry!
Maximálně dva a půl.
A to podle tebe není obří?
Do prdele.
Už zase tihle dva.
Jsou vážně dobří, že?
Jsou otravní.
A mladí.
To asi jo.
Krásní.
S hladkou pokožkou.
Chceš tam skočit a oženit se s nima?
Chci se obléct do jejich kůže.
Vážně to tu nemám podpálit?
On to nakonec nebude nejhorší nápad.
Díky!
Povedlo se nám padnout do pasti.
Nebyla pro vás.
Nastražili ji na nás.
Já jsem Trevor Belmont.
A tohle je Sypha Belnades.
Zamfir. Vrchní stráž podzemního dvora v Targovišti.
Co že to?
Vládnoucí rodina Targovište přežila Drákulův první útok.
Pak ale přišli upíři a noční stvůry.
V městských katakombách je to bezpečnější.
Divím se, že někdo přežil. Natožpak královská rodina.
Vedu odboj proti těm ďáblům.
Peklo samotné se pokusilo proklít naše jedinečné město,
ale to my nedopustíme.
- Je mi líto tvých lidí. - Moc vám děkujeme za pomoc.
Zemřeli pro náš dvůr.
Ale stejně jsou mrtví.
Nebyli to tvoji přátelé?
Jsme na stopě snahám o vzkříšení Drákuly.
Říká ti to něco?
Ve městě je hnízdo upírů, kteří si to přejí.
Snaží se najít podzemní dvůr,
aby pro sebe získali naše magické poklady.
- Rádi bychom ten dvůr viděli. - A zhodnotili možné nebezpečí.
Budeme moc rádi, když nám pomůžete v našem boji.
Skvěle.
Pomozte nám zachránit Targovište.
S radostí.
Ale ještě ne.
Nemůžu vás tam vzít, dokud si nezískáte moji důvěru.
A do prdele.
No… byla to… rozhodně zajímavá ženská.
Myslíš krapet šílená?
Přesně tak.
Chudáci…
- Co to děláš? - Nic.
Doufám, že neokrádáš mrtvé?
To bych si nedovolil.
Zářících kamenů mám plné zuby. Přinášejí problémy.
Pravda. Proč si přidělávat problémy?
To my přece neděláme.
Překlad titulků: Eliška K. Vítová