EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag har lite mer material.
Du måste fastställa och säkra platsen där han dog.
Då menar jag den exakta punkten på golvet.
Hälsa Varney att det finns en transmissionsspegel
i Târgovişte-hovets ägo.
Jag försöker hitta mer information.
Från Carmillas personliga lager.
Visa nu kartan över helvetet du pratade om.
Annars säger jag vad du har gjort med hennes skor.
God morgon.
God kväll.
Helvete!
-Du tog sönder den. -Hälften av de här tackorna är dåliga.
Dina vampyrsmeder följde inte mina instruktioner.
En dålig hantverkare skyller alltid på sina vampyrer.
Har du inget bättre för dig?
Inte just nu. Striga och Morana har varit borta i veckor.
De inspekterar områdena som ska annekteras.
Carmilla ritar kartor.
Tiden då det fanns minsta behov av diplomati tycks vara över.
Du är alltså uttråkad.
Nej. Du är bekymrad.
Tyst!
Lenore, ställer de dig åt sidan?
De ställer mig inte… Så är det inte.
De skulle i alla fall inte se det så. Våra liv har gått in i ett nytt skede.
Diplomati och förhandlingar är numera historia.
Vilket gör dig till historia, och det tycker du inte om.
Hör här…
Carmillas plan köper oss trygghet i hundratals år framöver.
Jag är ett barn av krig, Hector.
Jag föddes i en sån här borg.
Mina föräldrar dog när engelska soldater
kom genom toalettrännorna med knivar mellan tänderna.
Jag var mätt på krig innan jag fyllde fem, och livet blev inte bättre sen.
Men jag kommer aldrig vänja mig vid tanken att det bästa sättet att avsluta ett krig
är att döda nästan alla människorna och bura in resten.
Tja, du är ju diplomat.
Men inget av det här spelar nån roll om du inte gör hammaren.
Kan du inte röra fingrarna som en magiker för att väcka de döda?
En smedmästare använder sitt instrument.
Det kan vara det sämsta försvaret för att hålla i sin penis jag nånsin hört.
-Herregud. -Och jag är 200 år gammal.
Hör här, jag är smedmästare.
Jag uppfann inte namnet. Det är bara vad de kallar oss.
Magin måste riktas genom ett instrument som luft som pressas genom en flöjt.
Det blir inte bättre.
-Jag behöver hammaren. Bättre så? -Använd en hammare, då.
-Det måste finnas tusentals hammare här. -Nej, den måste vara speciell.
Din speciella hammare.
Kan du sluta?
Den görs från grunden på ett särskilt vis, annars fungerar den inte.
-Som en flöjt utan hål. -Precis.
Att fingra på.
-Kan du sluta? -När man blåser, kommer inget ut ur den.
Herregud, kvinna.
Jag är uttråkad, och det roar mig att chocka dig. Låt mig hållas.
Och tänk ut nåt att säga till Carmilla. Hon börjar bli arg.
Kära nån. Så ledsamt. Strunt samma.
Jag menar allvar.
Du har påståtts smida din magiska hammare i veckor nu.
Kan du inte göra nåt enklare? En käpp, ett mynt eller nåt?
Vi använder olika saker.
Isaac hade en kniv. En hammare fungerar bättre för mig.
Få den att fungera fortare då.
Om Carmilla tappar humöret kan jag inte skydda dig länge.
Skulle du skydda mig?
-Jag har gjort det i veckor nu. -Va? Ja.
Ja, jag antar det.
Tack ska du ha. Jag jobbar på det.
Du vet vad jag kommer att säga.
-Jobba fortare. -Ja.
Ja, men den måste bli perfekt annars
ger den inget i slutändan.
Du äcklar mig.
Är Hector klar med hammarjäveln än?
Han jobbar på den än.
-Han förhalar det. -Det är han för simpel för att göra.
-Nej. -Inte?
Nej.
Han har nåt lömskt över sig.
Skulle du misstänka att en trasdocka planerade att stjäla din myntpung?
Du misstar den där valpiga saken för att vara fridsam och dum.
Han kan döda.
Han har gjort ett försök. Ett. Det var halvhjärtat som bäst.
-Ser du? -Vadå? Du var inte där.
Han var förvirrad och rädd och visste knappt vad han gjorde.
Jag varnar dig. Förstår du det? Jag varnar dig bara.
Snälla du. Hade Dracula haft honom i sitt slott om han var så farlig?
-Jag hade velat ha det slottet. -Draculas slott?
Ja.
Jag såg inte mycket av det,
men jag är säker på att det var fullt av intressanta och underbara saker.
Jag känner mig manad att påpeka att du redan har ett fint slott.
Varför vill du ha hans?
För att jag tar saker från korkade och onda gamla män.
Jag gör så. Det har jag alltid gjort.
De förtjänar att förlora allt.
Och jag förtjänar att ha allt som är deras.
Du kunde bara göra nya saker.
Varför skulle jag ödsla min tid när jag kan ta allt jag vill ha
och döda den som hade det?
Se på min karta. Härifrån till Braila.
Marken, byarna och städerna ägs av gamla män.
Alltihop. Och jag tänker ta det.
Det här slottet tillhörde en dum och ond gammal man.
Jag tog det.
Marken härifrån till Braila styrdes av dumma, gamla män
som krossades av en enda dum, gammal man.
Bara att ta för sig.
Blir du lycklig när du har allt det där?
Bara se på det här.
Se.
Vet du hur många regionala vampyrledare som dog vid Braila?
Jag visste inte att jag skulle räkna.
Det borde du ha gjort. Det var många.
Här har vi bara dem jag är säker på.
-De här små vimplarna? -Just det.
Alla de här regionerna saknar direkt vampyrstyre.
De väntar bara på att nån ska ta kontrollen.
Nog kommer undersåtarna att höja upp nån till ledare?
Inte om vi hinner före.
-Varför skulle vi göra det? -Det här är världen.
Vi kan göra hela världen till vår.
Skulle du inte vilja det?
Det vet jag inte.
Ditt "gulliga lilla flickan"-nummer fungerar inte på mig. Försök igen.
Jag vet verkligen inte. Jag har aldrig tänkt på nåt så stort.
-Börja då. -Besvara min fråga först.
Blir du lycklig när du har allt det där?
Början av mitt liv bestod av att män tog saker från mig.
Sen tog jag deras liv och deras saker. Och deras hem.
Sen tog vi Styria.
Och bildade vår lilla enklav. Vi försökte att inte göra mer skada.
Vi försökte skapa oss ett hem.
Då kom vargfolket från norr och arméerna från väst,
och alla jävlar var ute efter oss.
Och vi bad om hjälp.
Vad sa resten av vampyrvärlden då?
"Jäkla kvinnor", sa de. "Låt dem dö", sa de.
Så jag ska ta allt från alla.
Jag var inne i Draculas slott. För att se vad det kunde ge mig.
Mer makt åt mig själv och större trygghet åt oss.
Men jag såg bara hur han och hans folk sabbade allt.
Och då såg jag att jag kunde ta världen från honom
och göra den till min egen.
Världen, Lenore!
Blir jag lycklig när jag har gjort det?
Det vet jag inte.
Jag vet inte om jag ens bryr mig.
Men jag kommer att ha allt de hade. Och de kommer alla att vara döda.
Jag kommer att ha världen jag vill ha.
Och det…
Det kommer att räcka. Att ha allt kommer att räcka.
Att ha världen.
Och att de är döda, allihop.
Var det här målet med allt?
Vad i hela friden trodde du att det handlade om?
Hammaren är nog klar nu.
Det här är inte så illa för en natt.
Se, det finns till och med ett vackert fönster. I taket.
Perfekt. En natt i stjärnornas sken.
Och som måltavlor för fågelskit.
-Jag har inte sett en enda fågel här. -Är det sant?
Jag hör nåt bland takbjälkarna.
Fan också.
Då var det dags igen. Försök att inte bränna ladan med oss i.
Det har hänt en gång.
En gång räcker.
Det var en jättespindel där.
Så stor var den inte.
Den var tre meter hög.
Kanske 2,5 meter.
Är inte två och en halv meter jättestort?
-Dra åt helvete. De där jäklarna igen. -De är skickliga, inte sant?
De är irriterande.
Och unga.
Jag antar det.
Vackra.
Med slät hy.
Vill du kila dit ner och gifta dig med dem?
Jag vill bära deras hud.
Ska jag inte tända eld på nåt?
Jag börjar överväga det alternativet.
Tack.
Vi traskade visst rakt in i det här.
Det var inte för er skull. Fällan var avsedd för oss.
Jag heter Trevor Belmont. Det här är Sypha Belnades.
Zamfir. Vaktchef vid Târgoviştes underjordiska hov.
Vad för nåt?
Târgoviştes styrande familj överlevde Draculas första angrepp.
Men sen kom vampyrerna och nattvarelserna,
och de fördes i säkerhet i stadens katakomber.
Det förvånar mig att nån överlevde, inte minst kungafamiljen.
Jag leder motståndet mot de där jävlarna.
Helvetet självt har försökt att förbanna vår gyllene stad,
men vi tillåter det inte.
-Jag beklagar era förluster. -Vi är tacksamma för er hjälp.
De dog för sitt hov.
De dog hur som helst.
De var dina vänner, inte sant?
Vi har följt tecken på en plan att återföra Dracula till jorden.
Säger det dig nåt?
En vampyrgrupp här i staden vill det. De försöker hitta det underjordiska hovet
för att plundra det på magiska föremål för att nå målet.
-Vi skulle vilja se hovet. -För att utvärdera hotet.
Det vore mycket glädjande om ni anslöt till den kungliga kampen.
-Då så, bra. -Hjälp oss rädda Târgovişte.
-Gärna. -Men inte än.
För att ta er till hovet måste jag veta att ni är pålitliga.
Fan också.
Tja, hon var intressant.
Lite galen, menar du.
-Åh, ja. -Stackars satar.
-Vad gör du? -Inget.
-Jag vet att du inte stjäl från de döda. -Absolut inte.
Och jag har fått nog av glödande stenar. De innebär problem.
Sant. Varför bjuda in problemen?
Det gör vi ju aldrig.
Undertexter: Jessika Johansson