‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- לפני שישה שבועות -‬
‫זה לא היה יכול להשתבש יותר.‬
‫מה קרה?‬
‫חיינו את החיים שלך במשך כמה חודשים.‬
‫הרפתקאות וניצחונות.‬
‫ועכשיו‬
‫אנחנו חיים את החיים שלי.‬
‫- לפני חמישה שבועות -‬
‫בפעם הבאה,‬
‫תמצא מקום פחות מסוכן להשתין, טוב?‬
‫כן.‬
‫- לפני ארבעה שבועות -‬
‫זאת לא אשמתי.‬
‫די הוגן. הפעם זה עליי.‬
‫אני אתקן את זה.‬
‫לבד?‬
‫אנחנו במיעוט, הם גדולים מאיתנו,‬ ‫והם נראים די עצבניים.‬
‫אולי כדאי שתתכופף.‬
‫תראה.‬
‫מאיפה הם השיגו את זה?‬
‫אולי הוא נשטף מהטירה בבריילה.‬
‫אין פלא שהיצורים האלה כל כך כעסו.‬
‫הפרענו להם בזמן שהם התפללו לזה.‬
‫- לפני שלושה שבועות -‬
‫זה כישוף.‬
‫רצח מעיר את זה.‬
‫איזה מין כישוף?‬
‫תחיית המתים. זה לא היה עובד.‬
‫חסרים בו חלקים.‬
‫אבל הוא היה הורג את האנשים האלה כדי לנסות.‬
‫והדבר השני?‬
‫חותם.‬
‫סוג של קוד קסום.‬
‫הוא יכיל את השם של האדם‬ ‫שהוא ניסה להחיות מהמתים.‬
‫תני לי לנחש.‬
‫זה מתפענח כוולאד דרקולה טפש.‬
‫למה לעזאזל שמישהו יעשה את זה?‬
‫הייתם עושים את זה?‬
‫בדיוק. אלוהים, זה עולה לי על העצבים.‬
‫הלוואי שיכולתי להרוג אותך פעמיים!‬
‫- לפני שבועיים -‬
‫חרא!‬
‫מה אמרת?‬
‫אמרתי, "חרא", אוקיי?‬
‫כן, רק שאת יודעת, את אף פעם לא מקללת.‬
‫מעולם לא נהגתי, ואז כל זה קרה.‬
‫ואז אתה קרית.‬ ‫-אני?‬
‫כן, אתה.‬
‫הייתי נחמדה.‬
‫ואז פגשתי אותך, ועכשיו אני כמוך.‬
‫אז זו אשמתי?‬
‫הכול באשמתך!‬
‫אתה עשית לי את זה.‬
‫מצאתי אותך כשהפכת לפסל בתוך קבר מזוין!‬
‫ואז טיפסת עליי,‬
‫ומאותו הרגע, הכול התחרבן.‬
‫ו…‬
‫אני מדברת, לעזאזל!‬
‫והפכת אותי למישהי שאומרת "חרא".‬
‫חרא מזוין יבלות תחת שעיר‬ ‫ביצים עצומות ומגעילות!‬
‫חרא!‬
‫- לפני שבוע -‬
‫הקרבת קורבן אנושי ממש חזרה לאופנה.‬
‫זה שוב קשור לדרקולה לדעתנו?‬
‫לדעתי האנשים האלה פשוט יצאו מדעתם.‬
‫אז לא ננסה לדבר איתם בהיגיון?‬
‫לא!‬
‫הם עמדו לרצוח ילדים.‬
‫ילדים, תשכבו על הרצפה. עכשיו!‬
‫מה זה הדבר הזה?‬
‫ראיתי רק ציורים בספרים.‬
‫יש לו הרבה שמות.‬
‫לרוב הוא נקרא "מלאך המוות".‬ ‫או פשוט "מוות".‬
‫הוא באמת "מוות"?‬
‫כלומר, ככה נראה "מוות"?‬
‫כי קיוויתי למשהו נחמד יותר.‬
‫לא.‬
‫רק אנשים מתקופות קדומות‬
‫שניסו להבין מה הם רואים.‬
‫יש יצורים בסיסיים שניזונים מדברים בטבע.‬
‫הוא לא "מוות". הוא רק אוכל מוות.‬
‫אז זה רק מקדש בשבילו, אתה חושב?‬
‫אנשים שעדיין חושבים שזה המוות עצמו?‬
‫עושים מחווה.‬
‫אולי בתקווה שהוא יוכל להחזיר להם‬ ‫את דרקולה.‬
‫שלא תביני אותי לא נכון.‬ ‫הוא אמור להיות קטלני.‬
‫אבל הוא לא כוח מהסוג שיכול‬ ‫לשלוח יד לגיהינום ולמשוך מישהו החוצה.‬
‫העולם כולו השתגע.‬
‫והאבן הגדולה הזאת?‬
‫אבן ריצוף.‬
‫בטח נבזזה מאיזו כיכר עיר איפה שהוא.‬
‫מה המקום הכי קרוב‬ ‫שיהיו אבני ריצוף בכיכר שלו?‬
‫- הערב -‬
‫- טרגובישטה -‬
‫זה נעשה קשה יותר.‬
‫באמת?‬
‫לא שמתי לב בין כל רעש הצעקות‬ ‫של השרירים והעצמות שלי.‬
‫אלוהים.‬
‫אתה תחיה.‬
‫אלוהים, אני מקווה.‬
‫מה בכלל הם חיפשו כאן למטה?‬
‫לא ייתכן שהזדקקו לעוד כלי נשק.‬
‫הדברים האלה.‬
‫הרבה מהם ישנים בהרבה.‬
‫זה מסריח מקסם.‬
‫הם חיפשו כלים.‬
‫אם לא היינו מאבדים אותם,‬
‫האנשים האלה עדיין היו בחיים.‬
‫כן.‬
‫זה הרגע שבו אתה אמור להגיד שזה באשמתנו,‬ ‫טרבר.‬
‫זה לא.‬
‫אבל אם לא היינו עייפים‬ ‫אחרי שישה שבועות של החרא הזה,‬
‫היה להם סיכוי טוב יותר. אלוהים.‬
‫טוב. עלינו למצוא מקום בטוח לישון בו.‬
‫ולנצל את מחר כדי לנוח ולחשוב על זה לעומק.‬
‫אני לא מבין.‬
‫הרגנו את דרקולה.‬
‫ועכשיו עלינו לבלות את שארית חיינו‬
‫בווידוא שאף אחד לא מחיה אותו מהמתים?‬
‫לא לזה הסכמתי.‬
‫כאן הכול התחיל, לא?‬
‫טרגובישטה.‬
‫הממזר הזה לובש את סמל בלמונט?‬
‫הוא כן.‬
‫ונמצאת איתו קוסמת דוברת.‬
‫וסלדק ואיוואן לא יצאו.‬
‫אני יודע את זה. יש לי עיניים.‬
‫זה לא הוגן.‬
‫הייתי אחד מחסידיו הנאמנים‬ ‫הראשונים של דרקולה.‬
‫הוא התכוון לתת לי הכול.‬
‫והייתי קרוב.‬
‫כל כך קרוב לתקן הכול.‬
‫אבל עכשיו אני צריך להתמודד עם‬ ‫בן בלמונט וקוסמת מטורפת!‬
‫וארני, אנחנו צריכים ללכת.‬
‫ללכת לאן? כאן אני אמור להיות.‬
‫בתחילת המלחמה,‬ ‫באתי הנה כדי לכבוש את טרגובישטה‬
‫ולתת אותה לדרקולה במתנה.‬
‫למה כולם הופכים את זה לכל כך קשה?‬ ‫הם לא יודעים מי אני?‬
‫לא.‬
‫אני וארני.‬
‫סיוט העיר לונדון, טרור האיים הבריטים,‬
‫מלך הערפדים של כל אירופה.‬
‫ואני לא צריך לסבול את זה.‬
‫לך.‬
‫בחזרה לקן.‬
‫אני אוכל את שניכם לארוחת הערב המזוינת שלי.‬
‫אני צריך לשתות יותר מים ופחות יין.‬
‫זה יוצא כגלדים ושעווה.‬
‫"לאלוקארד של הטירה."‬
‫למען השם.‬
‫למה אני האלוקארד עכשיו?‬
‫"לאלוקארד של הטירה.‬
‫אנחנו, תושבי דנסטי, מתחננים לעזרתך.‬
‫יצורי לילה, ערפדים‬ ‫ושדים איומים תוקפים אותנו,‬
‫ואנחנו לא יודעים למה.‬
‫ההגנות שלנו נחלשות,‬ ‫והמספרים שלנו מדלדלים.‬
‫בבקשה, אדוני,‬
‫תציל את נשמותינו."‬
‫תציל את נשמותינו.‬
‫זה במרחק של לפחות 30 ק"מ.‬
‫אתה יכול לשתוק.‬
‫ועדיין המשכת לרכוב.‬
‫עד שמתת מהכאב או מאובדן הדם.‬
‫או משניהם.‬
‫אתה תישאר כאן.‬
‫לא סיימתי איתך עדיין.‬
‫קצת פחות מהחרא שלך, בבקשה.‬
‫אלוהים.‬
‫אני הופך לבלמונט.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬