TIDLIGERE I CARNIVAL ROW
Vi flygter i dag. Kommer du med os?
Du ved, det ikke er din skyld.
Du dræbte ham for at redde os.
Jeg er ikke din bror.
Nej, du er værre!
Jeg var ved at give op.
Heldigvis efterlod I et spor.
Jeg må sende jer til The Burgue.
Som mine emissærer.
Jeg skal præsentere en fredsaftale på vegne af Det Ny Daggry.
Jeg håber, du ved, hvad du laver.
Alle fefolk, der vil til Tirnanoc.
Lader de os sejle hjem?
Der er to skibe nu, og der vil komme flere.
Berwick!
Vignette, vent! Jeg kan forklare.
Nej!
Sortravnene respekterer dig, kammerat.
Er du klar til at lede dem?
Philo, ved ved du om Det Ny Daggry?
Hvis det er Det Ny Daggry, så er det ikke fred, de søger.
De ønsker revolution.
Darius!
VORES REJSER
ENDER IKKE
MED LIV
OG...
DIN ER
FØRST LIGE BEGYNDT
Tourmaline!
Hvordan gjorde du det?
- Hvad er det? - Det ved jeg ikke.
- Er Vignette her? - Hun gik efter Ravnene.
Hun aner ikke, hvad hun går ind til.
- Skal vi følge efter? - Vi finder hende aldrig.
- Tourmaline kunne måske. - Nej. Ikke med magi.
Hvorfor ikke?
Det er for farligt for hende.
Hvis du havde set det... Det er for farligt.
Der er fare forude, Darius, uanset hvad. Hvor er hun?
Ude. Hvis du spørger hende, gør hun det.
Men jeg beder dig, Philo, spørg ikke.
Det er Det Ny Daggry.
De er her allerede.
Blodbadet ved havnen? Det var dem.
Satans.
Så det er en revolution.
Hvis vi ikke stopper det, brænder The Row.
Stoppe en revolution?
Hvordan?
Jeg talte med Millworthy.
Der er stadig en chance for fred, hvis nogen stopper sparasen.
Du mener dræber den.
Så al den snak om, hvordan du ikke er imod fefolket...
Hvis vi dræber den,
så forestil dig alle de liv, vi redder.
Så I er kommet for at hjælpe os?
Er det så svært at tro?
Vi er ikke erobrere.
Vi kom ikke for at ødelægge stedet, men for at frigøre det.
Det har jeg hørt før.
Jeg hørte, at du røvede militærtogene for medicin. Hvorfor?
For at lave noget.
Du så mennesker i nød og satte livet på spil for at hjælpe dem.
Vi er ikke forskellige.
Sortravnene respekterer dig.
Hvis du slutter dig til os, vil de andre følge trop.
Hvad skal du bruge Ravnene til? Du har en hær.
I Ragusa. Ikke her.
Tror du, Det Ny Daggry er en invasion?
Nej, vi er her allerede.
Hvor som helst, hvor folk tror på rimelighed og frihed for alle,
er vi allerede.
Vil du besejre The Burgue
med en idé?
Pagten lo også.
Nu ler de ikke længere.
Sparasen er Det Ny Daggry?
En utrolig skabning. Blandt den sidste af sin art.
Alligevel kæmper han med os for en bedre verden.
Ved at rive hoveder af i flæng?
Sparasen er ikke et tankeløst monster.
Ikke mere end du eller jeg.
Han er et strategisk væsen.
Han tager kun nødvendige liv.
Hvad med Dahlia og Bolero?
De kæmpede for feer og blev dræbt af en fe.
Snæversynede forrædere.
Ingen må stå i vejen for, hvad der er på vej.
Fe eller menneske, ingen.
Men de, som kæmper med os, vil ikke blot blive skånet,
de vil blive frelst.
Fra våben og fængsler og had og frygt.
Fra sygdom og fattigdom og fortvivlelse.
De vil omsider få en chance for at leve.
Men måske er du ikke klar til at kæmpe for det,
ikke for dig selv.
Du er blevet misbrugt og forrådt
og har været bange,
og dit hjerte er blevet knust igen og igen.
Du føler så meget smerte.
Måske tror du ikke, du fortjener ægte frihed
med ægte valg.
Men hvad med dem, du elsker?
Fortjener de det ikke?
Hvad ville du gøre for at give dem en bedre verden?
Jeg kan se, hvad du mener.
Jeg burde ikke have tvivlet.
Du har været gennem helvede. Det er godt at have dig tilbage.
Du er vel tilbage, ikke?
Hvordan fandt du disse mennesker?
De fleste af dem er herfra.
- De gik med i Det Ny Daggry i fængslet. - Så brød sparasen dem ud.
Er den her?
Er det en af menneskerne?
- Muligvis. - Det kunne være hvem som helst.
Jeg så den først nede ved havnen.
Den var utrolig.
Utrolig?
Det var en slagtning.
Jeg sagde ikke, det var kønt.
Men godt, den er på vores side.
Er du også det?
På vores side?
Sig ikke, at du savnede mig.
Det gjorde vi ikke.
Du er stædig og går mig på nerverne.
- Hey. - Men jeg behøver ikke synes om dig, vel?
Det er forskellen på os to.
Jeg ved, der er vigtigere ting end mine følelser.
Jeg synes ikke om dig, men jeg vil kæmpe med dig.
Så længe du kæmper for de forsvarsløse,
så er du én af os.
Jeg ville dø for dig, og du for mig,
for vi er intet uden hinanden.
Det er, hvad solidaritet er. Det er den verden, jeg ønsker at leve i.
Også jeg.
Jeg er med jer.
MANGE DØDE I ANGREB PÅ HAVNEN!
Kansleren myrdet? Skibe brændt ned i havnen?
Det var dig, ikke?
Det var Det Ny Daggry.
Det er et smukt billede.
- Vil du savne din bror? - Du er langt fra dine vagter her.
Svar hende.
Hvor mange af vores kammerater er blevet dræbt med burgensiske rifler?
Hvis The Burgue kunne hjælpe vores fjende
uden at betale...
Tror du, at mord og kaos bringer fred?
Du kender ikke The Burgue.
De skal kende omkostningerne ved at afvise os.
Desuden ved vi begge, hvor overbevisende kammerat Imogen kan være.
Du kan umuligt forvente, at jeg taler foran parlamentet nu. Efter dette.
Efter dette vil de lytte godt efter.
Hvis du ønsker fred, så skaf den selv.
Du kan godt bakke ud.
Jeg kan umuligt tvinge dig.
Men du har set, hvad der sker, hvis freden mislykkes.
Du efterlod din bror i en af markerne.
Byen jagtede os ud.
Hvorfor skal vi redde den?
Der er intet "vi" involveret.
Du er den eneste stemme, de vil lytte til.
- Bør jeg nægte at tale? - Jeg er træt.
Jeg er træt af at være her, når mit hjem er få skridt væk.
- Du kan ikke... - Jeg kan ikke gå tilbage,
fordi du er den eneste grund til, jeg ikke er låst inde i The Row.
Men mest af alt er jeg træt af at tie.
På grund af mig?
Vi ved begge, at du ikke vil lade byen blive slagtet.
Og du vil også redde andres liv, hvis du kan, for sådan er du.
Desuden er The Burgue værd at redde.
Jeg har set meget af resten af verden.
Det er værre end The Burgue derude.
Jeg kendte The Burgues grusomhed, længe før du kom hertil.
Måske bør jeg lade den brænde.
Hvad betyder endnu en dødssynd efter Ezra?
Hvad laver du her?
Så du er tilbage. Godt. Jeg må tale med dig.
Og Darius bad dig vel undlade at tale med mig.
Han er bange efter det med spejlet.
Min lille tur ind i tusmørket?
Du sagde, du ikke ville gå herfra.
Det betyder ikke noget, gør det?
Nej, jeg...
Philo skulle til at gå. Ikke sandt, Philo?
Hvad har du brug for? Spørg mig.
Sparasen i dine syner,
hvor lander den?
På den anden side af pladsen, og så går den herover.
- Hvor står du helt præcist? - Mig?
Lige her. Hvorfor?
Klart.
Darius, du stiller dig lige inden for vinduet.
Jeg stiller mig herude.
Når sparasen lander, får jeg dens opmærksomhed,
og så skyder du den gennem vinduet.
Skyder den? Med hvad?
Jeg tænkte et maskingevær.
Fjollet at spørge.
Så henter jeg lige mit maskingevær.
Du fik overtalt Vignette, ikke?
Du bragte hende hertil.
Skal jeg gøre det igen med sparasen?
Skal jeg få den hertil?
Så vi kan dræbe den.
Eller måske gør hun det ikke. Og så kommer den ikke efter hende.
Nej, den kommer. Det er vist slået fast.
Men jeg kan ikke.
Jeg kan ikke udføre besværgelsen.
Jeg skal bruge noget af dens hår.
Det er en skam.
Godt forsøgt ellers.
Men vi går videre.
Ville en tand fungere?
En tand?
Ja, det ville det.
Men vi er diplomater.
Nej, I er medskyldige i mord og forræderi.
Vi vidste ingenting. Du har mit ord.
En skide puks ord? Sikke noget.
Det er sandt, hr. Millworthy.
Angrebene var Det Ny Daggry. Kastor tilstod.
- Gjorde han? - Ja.
De troede det ville fremme fredsforhandlingerne.
- Så var de fjolser. - Ja.
Men det vil ikke stoppe volden at anholde os.
Er det en trussel?
Nej. Lyt nu.
Det Ny Daggry er desperate og vrede
og har konkluderet, at døden er bedre end undertrykkelse,
så de er en fjende uden noget at miste.
De dræber ikke blot fjendens soldater.
De slagter hele familier og lader dem rådne.
Vi havde mange grunde til aldrig at vende tilbage til the Burgue,
men vi kom for at redde det.
Tak, men det er en smule for sent.
Hvad hvis vi kunne stoppe yderligere angreb?
Vil der komme flere angreb?
Det ved jeg ikke.
Men Kastor, der må være en måde at kontakte dine kammerater.
Bed dem stoppe angrebene, ellers bliver der ikke fred.
Måske...
Måske er der en måde, hvorpå vi kan sende dem en besked.
Du har os allerede fanget her.
Hvad har du at miste?
Tourmaline.
Hvad skete der?
Selvfølgelig. De overtalte dig til deres store revolution.
Hvem sagde det?
Philo.
Sig ikke, han forsøger at stoppe dem.
De vil starte en krig.
Nej, hør. Vi tog fejl angående Det Ny Daggry.
De er ikke, hvad vi troede.
Jeg har set dem. Synet lyver ikke.
De har befriet Ragusa. De kan gøre det samme for os.
Så du vil tilslutte dig dem, selvom du ved,
at deres ting vil dræbe mig?
Sparasen dræber kun af nødvendighed. Når folk forsøger at stoppe den.
Så det er, hvad det er.
Hvorfor?
Hvad laver du?
Vi sætter en fælde.
- Hvad? Du kan ikke... - Stop!
Stop.
Vi har talt om det her.
Det er min skæbne.
Fuck skæbnen.
Tror du ikke, du kan ændre din skæbne?
Du bekæmper den ikke engang.
Jeg har set den rædsel, din revolution vil bringe.
For dig er det måske det værd,
men du kan ikke træffe valget for os andre. Slet ikke for mig.
Eller har du glemt, hvordan krig er for folk på jorden?
Jeg har ikke glemt det.
Det ville jeg ønske, jeg kunne, men jeg husker også frihed.
Jeg husker, hvordan det var ikke at være bange hele tiden.
Kan du huske det?
Du begår en fejl.
Det er ikke slutningen.
Vores valg giver genlyd i tusmørket.
Men hvad betyder det?
Folk lider her og nu, og det kan vi ændre.
Vi har stadig et valg.
Og dette er mit.
Gå nu, jeg skal koncentrere mig.
- Tourmaline. - Bare gå.
Forventer du, at jeg tror på en kreaturheks, som har haft et syn?
Hun tager aldrig fejl.
Men hvis du har en bedre idé, så er jeg lutter øren.
Hele The Burgue jager den. Også hæren, ikke blot politiet.
Så får I ikke brug for mig. Hold mig opdateret.
Vent! Vent nu lige, okay?
For fanden da.
Lad os sige, jeg tror på synerne,
og at du ved, hvor monstret dukker op.
Hvad slags idiot giver et kreatur et maskingevær?
Fuck af.
Hvad skal jeg gøre? Sparke den ihjel?
Jeg siger ikke, jeg ikke gør det.
Giv mig nu bare et skide øjeblik.
Det gode er, at det er den nemme del.
- Er der mere? - Der er en ting, vi skal gøre først.
Kom.
Det er en kode med mit mærke,
så vores kammerat tror på, I taler på mine vegne.
Hvorfor skal Agreus afsted?
Fordi mennesker ikke er tilladt i The Row.
Og hvad skal jeg sige?
Sandheden.
At vores mission er blevet truet, og at de bør sende nye ordrer.
Og vil de stoppe angrebene?
- Hvis de beslutter, det er bedst. - Og hvis ikke?
Så tilbringer vi krigen i et burgensisk fængsel.
Det her er ikke i orden. For Martyrs skyld.
Det er nødvendigt.
Så gør det.
Berwick hjælper vel gerne sin ven.
Forleden sagde han, at du aldrig ville svigte os.
Hvad fanden skal jeg sige, Dombey?
Du har ret.
Berwick ville stadig være i live, hvis det ikke var for mig.
Du bør kigge væk.
Er det den?
Tak, Kip. Overlad det til os, okay?
Selvfølgelig.
Hvad fanden foregår der her, sergent?
Jeg arbejder på en sag, konstabel.
Hvad fanden laver I her?
Du lukker det kreatursvin ind i vores hovedkvarter nær en af vor egne?
Lyt nu godt efter, Thatch.
Lige nu er kreatursvinet vores bedste chance for
at fange et endnu større svin.
The Row. Ved daggry.
Nå, du så liget. Kom så ud herfra.
Lader du ham gå?
Han har en underskrift fra Balefire. Vi kan ikke røre ham.
Altid en fornøjelse, drenge.
Jeg kan ikke tro det.
Dombey og et kreatur?
Jeg samarbejder med hvem som helst, hvis det gør, vi fanger bæstet.
Og tiltal mig sergent Dombey, Cuppins.
Du må ikke gå.
Jeg leverer beskeden og kommer direkte tilbage.
Jeg vil heller ikke tie.
Jeg sårede dig.
Jeg beder.
Sig, hvordan jeg kan hele det, for jeg har aldrig følt mig så tom.
Jeg beklager, hvis du følte, at jeg ville eje dig
eller udøve magt over dig.
Det var aldrig min hensigt.
Jeg ønskede aldrig, du skulle føle det.
Det tror jeg på.
Men du tog fejl.
Jeg er ikke stolt af min fortids gerninger.
De hjemsøger mig dagligt.
At du sagde, at jeg gjorde det for at blive som mine undertrykkere,
eller værre end dem...
Nej.
Jeg gjorde det for min frihed.
For at være fri.
Du gjorde det nødvendige for at overleve.
Det glæder mig.
Alle sår heler med tiden.
Okay. Kom nu.
- Hvor smuttede du hen? - Betyder det noget?
Vores nye kammerater bekymrer sig.
Jeg beroligede dem. Du er en del af kampen nu.
- Ikke sandt? - Det er jeg.
Men hvad med dem, der ikke har meldt sig?
De jævne folk, der blot ønskede et stille liv.
Tjener vi dem?
Oona ønskede et stille liv.
Hun ønskede ikke, hvad hun fik.
Jeg ved det.
Jeg savner hende.
Jeg gad vide, hvad hun ville synes om Det Ny Daggry.
Så slemt, som tingene er blevet,
så havde hun meldt sig som den første.
Det er vores første chance for at ændre tingene.
Hvad hvis vi ikke vinder?
Vi vinder, Vini.
Ellers dør vi i forsøget.
Åbn portene. Åbn dem.
Træd tilbage.
Det er vores budbringer.
Undskyld mig, unge mand.
Kan du fortælle mig... Kan du venligst...
Fortæl mig venligst vejen til Saint Titania's Tavern?
Tak.
- En drink, Deres Højhed? - Jeg skal møde nogen her.
Ganske vist.
- Fe eller faun? Mand, kvinde eller... - Bare en øl.
Tak.
Jeg venter faktisk på nogen.
Ja. Mig.
Du er blevet forfulgt.
Ja, selvfølgelig.
Jeg har en besked.
Den er ikke til mig.
Og hvor skal du hen?
Bliv og snup en drink.
Hvor fører du mig hen?
Væmmes du sådan ved The Row?
At du klæder dig og taler som dem...
Tror du, det gør dig bedre end os?
Den er vel forførende.
Det Ny Daggrys appel.
At vi ikke kan bebrejdes nogen af vores prøvelser.
Nej, det er andres skyld.
At vi ikke bør forbedre civilisationen, men bør rive den ned.
Og hvorfor forbedre os selv med uddannelse?
Og skabe værdifulde ting?
Nej, nej. Vi bør uddele rigdom ligeligt, uanset hvad folk udretter.
Det er dovent.
Det er en løgn, og det vil ikke ændre på noget.
Så du mener, vi bør følge deres regler
og forsøge at slå et system, der er imod os?
Ja. Forandringen er langsommere, men man arver mere end aske.
Vil jeg se det i min levetid?
Vil mine børnebørn?
Så vælger jeg asken.
De tager sig af dig nu.
Du ønskede aldrig fred, vel?
Hvorfor tvang du os til at komme?
Jeg hører, du har en besked.
Kastors kode, så du ved, jeg taler for ham.
Er det, hvad han sagde, det betød?
Klog mand, Kastor.
Hvor er du fornem.
Selv nu kan du ikke se, hvor tåbelig du ser ud.
Du begår en fejltagelse.
- Han bad mig advare... - Nej, han sendte mig en advarsel.
At kammerat Imogen har truet med at nægte at tale foran parlamentet.
Og det kan jeg ikke tillade.
Han holdt en kniv for halsen af mig. Beklager.
Nej!
Så du siger, at din plan mislykkedes?
Jeg sagde, at hvis vi truede med anholdelse,
ville de sende en budbringer, hvilket de gjorde.
Men han undslap vores mand.
Lad mig forstå dig ret.
Vi er ikke nærmere at kende Det Ny Daggrys styrke?
Desværre ikke.
Men jeg hverken, at hr. Astrayon eller frk. Spurnrose,
uanset hendes skuespil, kendte til disse angreb.
De er forrædere. Hæng dem, og send hæren ind.
Enig. Vi bør brænde Carnival Row og komme videre.
Det er bestemt den mest drastiske mulighed,
men må jeg minde jer om det kommende valg?
Både jeres situation og popularitet kunne forbedres,
hvis I sagde,
at jeres partier gjorde alt for at undgå en krig på vores eget område.
For vores parti
er krig altid den sidste udvej.
Som det er for vores.
Vi må først udtømme enhver diplomatisk mulighed.
Udmærket, hr. Millworthy.
Hvis Det Ny Daggry stadig ønsker fred, så lytter vi.
Jeg tager mig af det, de herrer.
Vidunderligt. Den er fin.
Så henter jeg den store gryde.
Godt gået. Tak.
- Glemmer du ikke noget? - Dombey holder sit løfte.
Med et maskingevær?
Vores liv i hænderne på en panser?
Han er en nar.
- Men jeg stoler på ham. - Fortæl ham om Vignette.
Hvad snakker hun om?
Flyv i tågen, indtil vi er fri af kanonerne.
Så det er sandt.
Du burde ikke være her.
Det burde du heller ikke.
Hvad er der i taskerne?
Kom nærmere, så viser vi dig det.
Er du politi igen? Jeg troede, du havde set lyset.
- Dræber I politi nu? - Gjorde jeg?
Hvem var det? Alle pansere ser ens ud.
Stop. Tag den her. Jeg indhenter jer.
Kom nu.
Lad ham ikke manipulere dig.
Ikke nu.
Gå nu bare.
Så du er Det Ny Daggry nu?
- Der var soldater på skibene. - Jeg ved det.
De forrådte os sgu.
Jeg ved det.
Men du render tilbage til dem.
Jeg troede, du var færdig med at skjule og hade dig selv.
Fuck alt det.
Hvad kan jeg gøre?
At stoppe en morder har altid været mit job.
At redde folk, jeg elsker...
Det er det, jeg vil.
Det er rigtigt.
Det, som de gør, Vignette, med denne revolution,
det er forkert.
Jeg beder dig.
Gå ikke med dem.
Hvad er rigtigt, Philo?
Jeg vil ikke se de mennesker, jeg elsker, lide og dø.
Jeg har gjort det før og gør det ikke igen.
Håb er så skræmmende,
men nu har jeg det.
Verden kunne være anderledes.
Men den eneste chance vi har
er ved at kæmpe for det.
Okay.
Glem mig.
Vælger du dem fremfor Tourmaline?
Jeg gør det her for Tourmaline.
Og for dig.
Fra Leonora.
Hvor er Agreus?
Til dig.
Han burde være tilbage nu.
Åbn den.
Hold den tale, jeg beder om, og gør præcis, som du får besked på,
ellers bliver den næste pakke hans hoved.
Så hun har truffet sit valg.
- Dombey. Skide kreaturelsker. - Det havde jeg aldrig troet.
Han har en søn.
- Han er ansvarlig for knægtens fremtid. - Det sagde jeg også.
- Han sagde, han er et godt eksempel. - På hvad?
Hvordan man pisser sin selvrespekt væk?
- Nemlig. - Seriøst, hvad er der med folk?
Hvis vi lader de her talende dyr gå frit omkring,
som om de er som os...
Det går bare ikke, vel?
Det går bare ikke.
- Så er det hele forbi. - Det vil ikke ske.
Dombey har allerede mistet forstanden,
men vi andre ved, hvordan tingene bør være.
Og hvordan det bliver ved sådan.
Fik du styr på dit kærlighedsliv?
Kælling.
Ko.
Her.
Jeg flyver ind og får dem ud.
Hvad?
- Det er unødvendigt. - Men de er stadig derinde.
Det er pointen.
Er det et problem?
Kaine, jeg er ikke morder.
Røvhuller!
Fuck! Hvad fanden foregår der?
Mosley!
Hvad fanden?
Svin!
Røvhuller!
Fuck!
- Fuck. - Vini!
Hjælp os!
Vini!
Det kan du ikke mene.
Han er nødvendig.
Godt at se dig.
Ligesom i gamle dage.
Klart.
Jeg er klar, når I er.
Vi er klar.
- Ambassadør. Velkommen. - Hr. Millworthy. Tak.
Mine herrer, følg mig.
Major Vir?
Hvad så du?
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor: Lotte Udsen