DETTA HAR HÄNT
Vi flyr härifrån idag. Följer du med oss?
Du vet att det inte är ditt fel.
Du dödade honom för att rädda oss.
Jag är inte din bror!
Nej, du är värre!
Jag höll på att ge upp.
Som tur var efterlämnade ni en ledtråd.
Jag måste skicka er till Burgue.
Som mina emissarier.
Ny Gryning har bett mig presentera ett fredsfördrag.
Jag hoppas att ni vet vad ni gör.
Alla älvor som vill resa till Tirnanoc.
De låter oss segla hem?
Det finns två skepp nu, snart blir det fler.
Berwick!
Vignette, vänta! Jag kan förklara.
Nej!
Black Raven respekterar dig, kamrat.
Är du redo att leda dem?
Philo, vad vet du om Ny Gryning?
Om det här är Ny Gryning, är det inte fred de är ute efter.
De startar en revolution.
Darius!
VÅRA RESOR
SLUTAR
INTE MED LIVET
OCH...
DIN HAR
PRECIS BÖRJAT
Tourmaline!
Hur gjorde du det?
- Vad är det där? - Vet inte.
-Är Vignette här? - Hon satte av efter Raven.
Hon anar inte vad hon ger sig in på.
- Ska vi följa efter henne? - Vi hittar henne aldrig.
- Tourmaline kanske kan. - Nä. Inte med magi.
Varför inte?
Det är för farligt.
Om du hade sett... Det är för farligt.
Faran kommer, Darius, vad än vi gör. Var är hon?
Ute. Om du frågar henne, gör hon det.
Men jag ber dig, Philo, fråga inte.
Det är Ny Gryning.
De är redan här.
Blodbadet i hamnen? Det var de.
Fan.
Så det är en revolution.
Om vi inte stoppar den, kommer Row att brinna.
Stoppa en revolution?
Hur då?
Jag hörde med Millworthy.
Det finns ännu hopp om fred om nån stoppar Sparasen.
Du menar dödar den.
Allt snack om hur du slutat ta parti mot älvfolket...
Om vi dödar monstret,
tänk dig hur många fler liv vi räddar.
Så ni är här för att hjälpa oss?
Är det så svårt att tro?
Vi är inga erövrare.
Vi kom inte för att förstöra den här platsen, utan för att befria den.
Det har jag hört förut.
Jag hörde att du rånade militärtågen för mediciner. Varför?
Nåt att göra.
Du såg människor i nöd och riskerade livet för att hjälpa dem.
Vi är likadana.
Black Raven respekterar dig.
Om du går med i vår sak följer de andra efter.
Varför behöver du Raven? Du har en armé.
I Ragusa. Inte här.
Tror du att Ny Gryning är en utländsk invasion?
Nej, vi är redan här.
Var än människor tror på idén om rättvisa, om frihet för alla,
där finns vi redan.
Du tror att ni ska besegra Burgue
med en idé?
Pakten skrattade också.
De skrattar inte nu.
Så Sparasen är Ny Gryning?
En magnifik varelse. En av de sista i sitt slag.
Ändå kämpar han med oss för en bättre värld.
Genom att slita av huvuden på måfå?
Sparasen är inget tanklöst monster.
Inte mer än du eller jag.
Han är en strategisk varelse.
Tar liv bara när han måste.
Hur är det med Dahlia och Bolero?
De kämpade för älvfolket, dödades av en älva.
Småsinta förrädare.
Ingen kan tillåtas stå i vägen för det som kommer.
Älvfolk eller människa, ingen.
Men de som står vid vår sida, de blir inte bara skonade,
de blir befriade.
Från vapen och fängelser och hat och rädsla.
Från sjukdom och fattigdom och förtvivlan.
De får äntligen en chans att leva.
Men du kanske inte är redo att kämpa för det,
inte för dig själv.
Du har blivit utnyttjad och förrådd,
du har varit rädd,
och ditt hjärta har krossats om och om igen.
Du är fylld av smärta.
Du kanske inte tror att du förtjänar riktig frihet,
med riktiga val.
Men de du älskar då?
Förtjänar inte de det?
Vad skulle du göra för att ge dem en bättre värld?
Nu förstår jag vad du menar.
Jag borde inte ha tvivlat.
Du har haft ett helvete. Skönt att ha dig tillbaka.
Du är väl tillbaka?
Hur hittade du alla dessa personer?
De flesta är härifrån.
- Gick med i Ny Gryning i fängelset. - Tills Sparasen fritog dem.
Är den här?
En av dessa människor?
- Möjligtvis. - Kan vara vem som helst.
Jag såg den i hamnen första gången.
Otrolig.
Otrolig?
Det var en massaker.
Jag sa inte att det var vackert.
Skönt att den är på vår sida.
Är du det?
På vår sida?
Säg inte att du saknade mig.
Nej då.
Du är högfärdig och irriterar mig.
- Du. - Men jag måste ju inte gilla dig.
Det är skillnaden mellan dig och mig.
Jag vet att det finns det som är viktigare än mina känslor.
Jag gillar dig inte, men slåss tillsammans med dig
så länge du kämpar för de som inte kan.
Du är en av oss.
Jag skulle offra mitt liv för dig, och du med,
för vi är ingenting utan varandra.
Det är solidaritet. Det är den värld jag vill leva i.
Jag också.
Jag är med er.
MÅNGA DÖDA I HAMNATTACK!
Kanslern mördad? Fartyg brända i hamnen?
Det här var väl ni?
Ny Gryning.
Vilket fint foto.
- Kommer du sakna din bror väldigt mycket? - Dina vakter är långt borta.
Svara henne.
Hur många av våra kamrater har dödats med burguiska gevär?
Om Burgue trodde att de kunde hjälpa vår fiende
utan att betala ett pris...
Tror ni att mord och kaos för er närmare fred?
Ni känner inte Burgue.
De måste ta konsekvenserna.
Dessutom vet vi båda hur övertygande kamrat Imogen kan vara.
Ni kan inte förvänta er att jag ska prata med parlamentet efter detta.
Jag försäkrar dig att de nu lyssnar väldigt noga.
Om ni verkligen vill ha fred, skaffa den själv.
Tja, du kan dra dig ur.
Jag kan inte tvinga dig.
Men du har sett vad som sker om freden uteblir.
Du lämnade din bror på ett av de där fälten.
Staden jagade bort oss.
Varför rädda den?
Det finns inget "vi" här.
Det är tydligt att du är den enda röst de lyssnar på.
- Ska jag vägra tala? - Jag tror att jag är trött.
Jag är trött på att tränga mig på när mitt hem ligger bredvid.
- Du är inte... - Jag kan inte gå dit
för då skulle jag bli inlåst i Row.
Men mest är jag trött på att hålla tyst.
För min skull?
Vi vet båda två att du inte kommer låta staden massakreras.
Du kommer att rädda andras liv om du kan, för det är sån du är.
Dessutom är Burgue värt att räddas.
Jag har sett en hel del av världen.
Jämfört med Burgue, är den värre.
Jag kände till Burgues grymhet långt innan du blev vår granne.
Jag borde kanske låta det brinna.
Efter Ezra, vad gör ännu en dödssynd?
Vad gör du här?
Så du är tillbaka. Bra. Precis vem jag behövde prata med.
Darius bad dig säkert att inte fråga mig.
Han är rädd efter det som hände med spegeln.
Min lilla resa in i Skymningen?
Du skulle ju inte gå iväg ensam.
Det spelar väl ingen roll?
Ja. Jo, jag är...
Philo skulle just gå. Eller hur, Philo?
Vad behöver du? Fråga mig.
Sparasen i dina syner,
var landar den?
På andra sidan torget och går sen hit till fots.
- Var står du, exakt? - Jag?
Precis här. Hur så?
Okej.
Darius, du intar en position precis innanför fönstret.
Jag intar en position här ute.
När den landar, drar jag till mig dess uppmärksamhet,
du skjuter sönder den.
Skjuter sönder? Med vadå?
En kulspruta, tänkte jag.
Självklart.
Jag ska bara hämta min extra kulspruta.
Du tog dig ju in i Vignettes huvud.
Du lyckades få hit henne.
Vill du att jag ska göra det igen, med Sparasen?
Att jag ska locka hit den?
Så vi kan döda den.
Eller så gör hon inte det. Då kommer den inte efter henne.
Den kommer. Det har vi fastställt.
Men jag kan inte.
Jag skulle vilja, men kan inte göra besvärjelsen.
Jag behöver hår från den eller nåt.
Ja, det var synd.
Men ett bra försök.
Men vi måste vidare.
Skulle en tand fungera?
En tand?
Ja.
Men vi är diplomater.
Nej. Ni är medbrottslingar till mord och förräderi.
Vi visste ingenting. Jag lovar.
En Puck lovar nåt? Ser man på.
Det är sant, mr Millworthy.
Attackerna var Ny Gryning. Kastor erkände.
- Jaså minsann? - Ja.
Burgue skulle välkomna freden under hot om krig.
- De var dårar. - Ja.
Du med, om du tror att vår arrest stoppar det.
Är det ett hot?
Nej. Snälla, lyssna.
Ny Gryning är desperata och arga
och anser att döden är att föredra framför förtryck,
vilket gör att de inte har nåt att förlora.
De dödar inte bara fiendens trupper.
De slaktar hela familjer och låter dem ruttna.
Mr Astrayon och jag hade alla skäl att aldrig återvända,
men vi ville rädda er.
Tack, men det är nog lite sent påtänkt.
Tänk om vi kunde stoppa ytterligare attacker?
Blir det fler attacker?
Jag vet inte.
Men Kastor, du kan säkert nå dina kamrater.
Säg åt dem att sluta strida annars blir det ingen fred.
Kanske...
Det finns kanske ett sätt att skicka dem ett meddelande.
Ni bevakar oss redan här.
Vad har ni att förlora?
Tourmaline.
Vad hände?
Ja. Övertalade dig att gå med i deras ärorika revolution.
Hur visste du det?
Philo.
Snälla, säg inte att han försöker stoppa dem.
De försöker starta krig.
Nej, lyssna. Vi hade fel om Ny Gryning.
De är inte vad vi trodde.
Jag har sett dem. Synen ljuger inte.
De befriade Ragusa. De kan befria oss också.
Så du ska gå med, trots att du vet
att den där saken kommer att döda mig?
Sparasen dödar bara när den måste. När folk försöker stoppa den.
Jaså, på det viset.
Hur så?
Vad gör du?
Vi gillrar en fälla.
- Va? Nej, ni kan... - Sluta!
Sluta.
Vi kan det här.
Det är mitt öde.
Fan ta ödet.
Tror du inte att du kan ändra ditt öde?
Du försöker inte ens.
Jag har sett fasan din revolution för med sig.
Du kanske vill betala priset,
men du får inte välja åt oss andra. Definitivt inte åt mig.
Eller har du glömt hur krig ser ut för vanligt folk?
Jag har inte glömt.
Jag önskar att jag kunde, men jag minns friheten också.
Jag minns hur det var att inte vara rädd precis hela tiden.
Minns du det?
Du begår ett misstag.
Det här är inte slutet.
De val vi fattar genljuder i Skymningen.
Men vad spelar det för roll?
Folk lider här och nu, och det kan vi ändra på.
Vi har fortfarande ett val.
Och det här är mitt.
Nu måste jag tyvärr koncentrera mig.
- Tourmaline. - Gå bara.
Förväntar du dig att jag ska tro på en vitterhäxa som sett en syn?
Hon har aldrig haft fel.
Men har du en bättre idé är jag idel öra.
Hela Burgue är ute och letar. Armén, inte bara polisen.
Då behöver ni inte mig. Låt mig veta hur det går.
Vänta! Du, vänta lite, okej?
För fan.
Säg att jag tror dig om synerna.
Att du vet var monstret dyker upp.
Jag skulle ändå vara en idiot om jag gav en vittra en kulspruta.
Dra åt helvete.
Vad ska jag göra? Sparka ihjäl den?
Jag säger inte att jag vägrar.
Men ge mig bara en jävla minut här.
Och det är den enkla delen.
-Är det mer? - Vi måste stanna till på ett ställe först.
Kom.
En kod, med mitt märke,
så att vår kamrat litar på att ni för min talan.
Men varför måste Agreus gå?
Eftersom människor inte får vara i Row.
Vad vill du att jag ska säga?
Sanningen.
Att vårt uppdrag är under hot och att de ska skicka nya order.
Kommer de att stoppa attackerna?
- Om de tycker att det är bäst. - Om de inte gör det?
Då tillbringar vi kriget i ett burguiskt fängelse.
Det här är inte rätt. Gode Martyr.
Men det enda sättet.
Sätt igång då.
Berwick hjälper gärna sin partner.
Häromdagen sa han att du aldrig skulle svika oss.
Vad fan vill du att jag ska säga, Dombey?
Du har rätt.
Berwick skulle fortfarande leva om jag inte hade strulat till det.
Bäst att du tittar bort.
Är det allt?
Tack, Kip. Bäst att låta oss ta hand om det.
Naturligtvis, sir.
Vad fan händer här, sergeant?
Jag arbetar med ett fall, konstapeln.
Vad i helvete gör ni här?
Släpper du in vitterjäveln i vårt distrikt och nära en av våra egna?
Nu hör du på mig, Thatch.
Just nu är vitterjäveln vår bästa chans
att fånga en ännu större jävel.
Row. I gryningen.
Du har tittat på kroppen. Stick iväg.
Släpper du honom?
Han har tillstånd från Balefire. Vi kommer inte åt honom.
Alltid ett nöje, grabbar.
Helt otroligt.
Dombey jobbar med en vittra.
Jag jobbar med vittror och värre, så länge jag fångar besten.
Och du ska kalla mig sergeant Dombey, Cuppins.
Jag vill inte att du går.
Jag framför meddelandet och kommer sen tillbaka.
Jag vill inte heller hålla tyst.
Jag sårade dig.
Snälla.
Säg vad jag ska göra, för jag har aldrig känt mig så här tom.
Jag är ledsen om du kände att jag försökte äga dig
eller utöva makt över dig.
Det var aldrig min avsikt.
Jag menade inte att få dig att känna så.
Jag tror dig.
Men du hade fel.
Jag är inte stolt över mitt förflutna.
Det förföljer mig dagligen.
När du föreslog att det var för att bli som de som förtryckte mig,
eller att det gör mig värre än dem?
Nej.
Det var för min frihet.
För att bli fri.
Du gjorde det du måste för att överleva.
Det är jag glad för.
Tiden läker alla sår.
Okej. Kom igen.
- Vart smög du iväg? - Spelar det nån roll?
Våra nya kamrater blev oroliga.
Jag sa att det var onödigt. Du är en del av kampen nu.
- Eller hur? - Ja.
Men vad händer med dem som inte anslutit sig?
Vanligt folk som bara vill ha ett lugnt liv.
Är det här rätt för dem?
Oona ville ha ett lugnt liv.
Det hon fick var inte hennes val.
Jag vet.
Jag saknar henne.
Jag undrar vad hon skulle tycka om Ny Gryning.
Om hon sett hur illa ställt det är,
skulle hon ha anmält sig först.
Det här är vår första chans att förändra nåt.
Tänk om vi inte vinner?
Vi ska vinna, Vini.
Eller dö medan vi försöker.
Öppna grindarna. Öppna.
Backa undan.
Det är vår budbärare.
Backa undan.
Ursäkta mig, unge man.
Kan du tala om vägen... Kan du vara så snäll...
Snälla berätta vägen till Santa Titanias Taverna.
Tack.
- En drink, ers nåd? - Jag ska träffa nån.
Visst, sir.
-Älva eller faun? Manlig, kvinnlig... - Bara en öl.
Tack.
Jag väntar faktiskt på nån.
Ja. Mig.
De har följt efter dig.
Självklart.
Här är ett meddelande.
Jag ska inte se det.
Och vart ska du?
Stanna och ta en drink med mig.
Vart för du mig?
Stör Row dig så mycket?
Du klär dig som dem, talar som dem.
Tror du att det gör dig förmer än oss?
Den är väl förförisk.
Lockelsen med Ny Gryning.
Vi bär inte skulden till våra svårigheter.
Nej, det är nån annans fel.
Att vi inte ska försöka förbättra civilisationen, utan riva ner den.
Varför ska vi förkovra oss genom utbildning?
Och skapa saker av värde?
Nej. Vi borde dela ut rikedomar till alla, oavsett vilka vi är.
Det är lathet.
Det är en lögn och förändrar ingenting.
Så du tycker att vi ska följa deras regler
och vinna över ett system där oddsen är emot oss?
Ja. Förändring tar längre tid, men man ärver mer än aska.
Får jag se den under min livstid?
Får mina barnbarn?
Då är det aska för mig.
Nu tar de hand om dig.
Du ville väl aldrig ha fred?
Varför tvingade du hit oss?
Du har med dig ett meddelande.
Kastors kod, så att du vet att jag talar för honom.
Sa han att det här var det?
Smart man, Kastor.
Vilka finkläder.
Inte ens nu ser du hur löjlig du ser ut.
Du begår ett hemskt misstag.
- Han skickade en varning från... - Nej. Han varnade mig.
Att kamrat Imogen har hotat att inte tala till parlamentet.
Och det kan jag inte tillåta.
Han höll en kniv mot min strupe. Jag är så ledsen, sir.
Nej!
Så du säger att din plan misslyckades?
Jag sa att om vi hotade dem med arrest,
skulle de tvingas att skicka en budbärare.
Men vår man tappade spåret.
Bara så jag förstår,
vet vi ännu inte hur många Ny Gryning är?
Tyvärr inte.
Men varken mr Astrayon eller miss Spurnrose,
så bra skådis som hon är, kände till attackerna i förväg.
De är förrädare. Häng dem och skicka in armén.
Instämmer. Vi borde förgöra Row och få detta överståndet.
Det är definitivt det mest drastiska alternativet,
men kan jag påminna er om det förestående valet?
Det kan vara till fördel för er bådas offentliga status
om ni skulle säga
att era partier gjort allt de kunnat för att undvika krig på hemmaplan.
För vårt parti,
är krig alltid en sista utväg.
För vårt också.
Vi måste först uttömma alla diplomatiska alternativ.
Nåväl, mr Millworthy.
Vill Ny Gryning fortfarande fredsförhandla, ska vi lyssna.
Jag ska ordna det, mina herrar.
Underbart. Så fin.
Ska bara ta fram den stora skålen.
Bra gjort. Tack.
- Glömmer du inte nåt? - Dombey kommer snart.
Med kulsprutan?
Våra liv i händerna på den snuten?
Han är ett kräk.
- Men jag litar på honom. - Berätta om Vignette.
Vad pratar hon om?
Flyg in i dimman tills vi kommit undan skottlossningen.
Så det är sant.
Du borde inte vara här.
Inte du heller.
Vad är det i väskorna?
Kom närmare så visar vi dig.
Är du polis igen? Jag trodde att du sett ljuset.
- Och du dödar poliser nu? - Gör jag?
Vem då? Ni snutar ser likadana ut.
Sluta. Ta den här, jag kommer ikapp.
Snälla.
Låt honom inte påverka dig.
Inte nu.
Gå bara. Fortsätt.
Så nu är du Ny Gryning?
- Det var trupper på fartygen. - Jag vet.
De förrådde oss.
Jag vet.
Men du springer tillbaka direkt.
Har du inte fått nog av att gömma dig och hata dig själv?
Fan ta det där.
Vad kan jag göra åt det?
Men jag har alltid stoppat mördare.
Att rädda de jag älskar,
det är vad jag vill göra.
Det är rätt.
Det de gör, Vignette, med den här revolutionen,
det är inte rätt.
Jag ber dig.
Följ inte med dem, snälla.
Vad är rätt, Philo?
Jag vägrar se de jag älskar lida och dö.
Det har jag gjort och jag gör inte om det.
Hopp är så skrämmande,
men nu har jag det.
Världen kan vara annorlunda.
Men vi får aldrig se det
om vi inte kämpar för det.
Okej.
Glöm mig.
Du väljer dem över Tourmaline?
Jag gör det här för Tourmaline.
Och för dig.
Från Leonora.
Var är Agreus?
Till dig.
Han borde vara tillbaka nu.
Öppna den.
Du ska hålla det tal jag ger dig och göra precis som du är tillsagd,
annars innehåller nästa paket hans huvud.
Så då har hon gjort sitt val.
- Dombey. Jävla vitterälskare. - Trodde aldrig jag skulle få se detta.
Han har en son.
- Han ansvarar för hans framtid. - Det var vad jag sa.
- Han föregår med gott exempel, sa han. - Va?
Hur man pissar bort sin självrespekt?
- Precis. - Allvarligt, vad är det med folk?
Att låta dessa talande djur svassa runt
som om de är lika bra som vi,
så kan vi väl för fan inte ha det?
Det går bara inte.
- Då är det slut på allt. - Så långt går det inte.
Dombey har redan blivit galen,
men vi andra vet hur saker ska gå till.
Och så ska det fortsätta!
Har du löst kärleksbekymren?
Bitch.
Kossa.
Här.
Jag kör bort dem.
Vad?
- Behövs inte. - Men de är fortfarande där inne.
Det är poängen.
Är det ett problem?
Kaine, jag är ingen mördare.
Jävla fittor!
Jävlar! Vad fan pågår?
Mosley!
Vad fan?
Jävla skitstövlar!
Fittor!
Jävlar!
- Fan. - Vini!
Hjälp oss!
Vini!
Du skämtar, för fan.
Behöver hans hjälp.
Kul att se dig med, kompis.
Precis som gamla tider.
Okej.
Redo när ni är det.
Vi är redo.
- Ambassadören. Välkommen. - Mr Millworthy. Tack.
Mina herrar, om ni vill följa med mig.
Major Vir?
Vad såg du?
Undertexter: Sara Ritzén Awunor
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir