Pas på!
Hvad i alverden foregår der?
Jeg har hørt, det var endnu et kreaturangreb på havnen.
De bliver dristigere hver dag.
Det er sparasen. Den er kommet for at slagte os i vores søvn.
Louisa, kom. Vi bør ikke være ude i det fri.
Leonid, hvorfor tror du, der er konstabler foran Spurnrose-huset?
Hvor besynderligt. Måske er Ezra vendt tilbage fra Ragusa.
Gad vide, om han fandt Imogen? Han svor at bringe hende tilbage.
Uanset hvad, som gode naboer
er det vores pligt at finde ud af, hvad der sker, ikke?
Træd til side, unge mand.
Kun godkendte besøgende.
Undskyld mig?
Beklager, frue. Der er intet, jeg kan gøre.
Min bror og jeg er venner af hr. Spurnrose.
Hvis du vil være så venlig...
Kære, vi bør komme indenfor.
Er der et problem, betjent?
Hr. Astrayon? Hvad i alverden laver du her?
Og hvor er Ezra og Imogen?
Ryk tilbage!
Søg dækning!
Vi bør finde havnen og se, om vores skib er...
Vi må videre. Kom.
Ja.
Kammerater, denne vej.
Skynd jer.
Kom så.
Vi har brug for mere ammunition.
Hvem af jer henter den?
Kammerat, du gør det.
Agreus.
Løb, Imogen.
- Løb. - Agreus!
Vi kan ikke blive her.
Vi undgår havet og flygter over grænsen.
Hør nu, Imogen.
- Hvad? - Vi melder os til Pagten.
Vi siger, vi er fra The Burgue. Vi er allierede.
Hvor dumt. De slår Agreus ihjel.
Nej. Vi siger, han er vores tjener. Det er risikoen værd.
- For dig. - Jeg har været...
Så er det nok!
Im, vi tager ind i landet.
Når slaget er bag os, overvejer vi vores muligheder. Okay?
Ja. Bliv, hvis du vil.
Vi får snart brug for vand.
Vi har intet at bære det med.
Sandt.
Hr. Spurnrose,
hvis du ikke har for travlt,
kunne du så finde noget, vi kan bruge til vand?
Javel, hr. Din besked er modtaget, hr. Astrayon.
Jeg ved præcis, hvad du synes om mig.
Nej, du gør ej.
Det ville jeg være glad for.
Men det står klart, hvem der egentlig bestemmer, ikke?
Du bør ikke bebrejde dig selv.
Jeg kunne aldrig rigtig styre mine søstre,
så hvad håb har du?
Det er vel underordnet.
Når vi er væk fra dette helvede, mødes vi næppe igen.
Er det et løfte? Jeg kan næsten ikke vente.
Og der er hun.
Der er min søster.
Den tone kommer du til at kende godt.
Du kender ikke den kære Imogen, som jeg gør.
Du kan ikke se, at hun er rådden til bunden.
Imogen er den fineste kvinde, jeg nogensinde har kendt.
Hvis du ikke kan se det, har jeg ondt af dig.
Hun har dig snoet om sin lillefinger.
Du tror, hun er så perfekt og dydig.
- Dit usle og djævelske hjerte... - Var din mund.
- Jeg skulle giftes. - Ezra, lad være...
Men kære Imogen kunne ikke bære at ende som
min pebermø-søster.
"Det er så skamfuldt, Ezra!"
Ser du, Imogen lyver.
Da jeg mødte en kvinde, jeg troede, jeg kunne være lykkelig med,
forgiftede min søster hende,
og rygtet spredtes, at jeg var en tyran, et monster.
At jeg havde slået hende.
Snart var kvinden borte,
og det var bare os to i det gamle hus igen.
Indtil jeg mødte en ny kvinde,
- og mere gift. Flere løgne. - De forlod dig ikke derfor!
Men løgnene indhentede hende, ikke?
Og rygtet spredtes, at den elskværdige frk. Spurnrose
var en snu, lille slange, og folk så omsider hendes sande jeg.
- Lyt ikke til ham. - Du burde lytte til mig.
Agreus, du burde lytte til mig, for din egen skyld.
Har du aldrig spekuleret på, hvorfor hun ikke var gift?
Hun er smuk.
Hun er fra en respekteret familie,
men da du ankom, var hun så desperat efter at møde en mand,
at hun vældede sig i trow-pis.
Den dag, du flyttede ind ved siden af, var den heldigste dag i hende usle liv.
En mand, der ikke kendte hendes omdømme,
og som ikke selv havde et omdømme at miste.
Jeg er ked af, at du måtte høre det.
Jeg er en anden nu.
Jeg bør ikke dømme dig.
Er du sikker på det?
Jeg brugte fem år på at svede i lastrummet på et fragtskib.
En nat, med tre år tilbage af min kontrakt,
stak nogle af mine kollegaer af.
Næste morgen kom formanden og sagde,
at personen, der sagde, hvor de var, ville få 200 guldmønter og sin frihed.
Hvor skrækkeligt. Enhver ville være i tvivl.
Ikke mig.
Jeg angav dem med det samme.
Jeg tænkte knap over det.
Jeg blev tilbudt chancen for at være fri.
Jeg tog den.
Det er svært at forstå.
Du gjorde vel...
...hvad du måtte for at overleve.
Men der er mere.
Jeg ville have mere.
Mere end overlevelse.
Jeg ønskede rigtig frihed,
penge, sikkerhed.
Jeg ville tjene min formue.
Jeg blev hyret som dusørjæger
og jagede feflygtninge.
Jeg var dygtig.
De stolede på mig.
Jeg var en af dem.
Og kæmpede de imod, brugte jeg vold, sommetider dødelig.
De brød reglerne, havde underskrevet kontrakten...
Jeg lærte intet at føle for dem.
Alt, jeg har bygget, er købt med deres blod.
Du godeste.
Beklager, jeg tager det hele tilbage.
I to er virkelig skabt til hinanden.
Det er Pagten.
Hvad gør vi?
Formation!
Vent her, lad dem passere.
Så bevæger vi os på tværs af dalen.
Det synes jeg ikke. Vi bør introducere os.
Vær ikke et fjols. De slår Agreus ihjel.
Stik bare af. Jeg skyder dig ikke. Men hvis du rører min søster...
- Hjælp! - Stop!
- Jeg beder! Hjælp! - Stop!
Hjælp! Hjælp!
De er borte.
Langt skarpere end en kniv
Vores hjerters blod strømmer ind
I det næste fortryllede liv
Det er ikke din skyld.
Du dræbte ham for at redde os.
Jeg tænkte faktisk slet ikke på Ezra.
Hvad siger det om mig?
Kun at du er i chok.
Det er okay, min elskede.
Jeg passer på dig.
Det er præcis, hvad Ezra ville have sagt.
Måske bør du tage en pause.
Sig ikke, hvad jeg bør gøre.
Jeg tror bare...
Du tror, du ved, hvad der er bedst for mig. Som altid.
Jeg elsker dig.
Ja.
Det bruger du som licens til at styre mig.
Det er det ikke.
Du reagerer på, hvad der skete. Du er ikke dig selv.
Og hvem er du?
Du elsker din egen frihed så meget, at du solgte fremmede til trældom.
Du byggede din formue og købte din status
ved at lægge andre i lænker.
Men det lader jeg dig ikke gøre mod mig.
Jeg prøver ikke at kontrollere dig.
Gør du ikke?
Jeg har brugt hele mit liv på at tage ordrer fra folk, der burde elske mig.
Jeg blev bedt om at smile og være stille.
Fik at vide, hvad jeg skulle iklæde mig og forvente,
og hvor små mine drømme havde lov at være.
Jeg ved præcis, hvordan det føles, når nogen prøver at kontrollere mig.
Jeg er ikke din bror!
Nej, du er værre!
Du gjorde foragtelige ting for at få chancen for at være som ham.
Ham og alle de andre smålige mænd,
som mener, de har ret til at bestemme alle andres fremtid.
Du vil have magt.
Men jeg giver dig ikke magt over mig.
Jeg er ikke en porcelænsdukke, som du kan vise i din stue,
så verden kan se den.
Jeg er ikke et tankeløst barn, der har brug for, du vælger for mig.
Jeg tilhører dig ikke. Jeg tilhører mig selv.
Og jeg har ikke brug for beskyttelse.
Jeg er fri, i dag.
Og det bytter jeg ikke for nogen mands kærlighed.
End ikke din.
Kammerater, jeg er så glad for, at I fandt os.
Vi var... Vores enhed kom i baghold, og vi...
...for vild.
Jeg var ved at give op.
Heldigvis efterlod I os et lille spor.
Agreus.
Jeg kan se dem.
Det er tid at lægge din bror til hvile.
Jeg beder, nej. Jeg...
Det er en ordre...
Kammerater.
Lad være at kigge.
Nej.
Imogen.
Imogen. Se på mig.
Ragusas rige
og forkælede,
der nægter at blive genuddannede.
En tragedie.
Og I mener nok, at jeg ønskede dette.
At jeg ser på mine fjenders stinkende lig med glæde.
Men jeg føler kun skam.
Jeg troede, revolutionen ville være som en flod.
At den ville vokse og svulme i størrelse og styrke,
indtil den skyllede alt ondt i denne verden bort.
Men jeg tog fejl.
Det er ikke en flod.
Det er en orkan.
Den ødelægger alt på sin vej.
Når vi omsider får fred, vil vi fejre det blandt ruiner.
Men ikke endnu.
Vi har slået den sidste del af Pagtens hær tilbage,
men de indrømmer ikke nederlaget.
Og The Burgue er stadig deres allierede.
Jeg havde håbet, I ville hjælpe os af egen fri vilje,
men det er vist ikke tilfældet.
Hvis du vil dræbe os, hvorfor så ikke få det overstået?
Er du så ivrig efter at slutte dig til din bror?
Hellere det end at rådne op i et fængsel.
Ord fra mit eget hjerte.
Vi har så meget til fælles.
Hvis blot vi havde tid til at lære hinanden at kende,
men det har vi ikke.
I stedet må jeg sende jer til The Burgue.
Hvad?
Som mine udsendinge, sammen med Kastor.
Jeg sætter jer på et luftskib for hurtig afrejse.
I vil have en besked med fra mig.
Jeg er sikker på, at I med glæde vil levere den.
Hvorfor? Hvad er beskeden?
Fredsbetingelser mellem jeres nation og min.
Så vores orkan aldrig kommer til jeres land,
og I aldrig behøver at se The Burgues marker gro så bitter en afgrøde.
Nå...
Vil I bringe mine betingelser til jeres parlament?
På række!
Dette er vanvid.
Vi indvilligede i at høre på dem.
Vi er udsatte herude.
Vi burde stå med et skilt, hvorpå der stod: "Så er der mad."
Millworthy, vi bør gøre dette hurtigt.
Frk. Spurnrose, hr. Astrayon og hr. Kastor, vil jeg tro?
Kammerat Kastor, tak.
Åh, du godeste.
I er udsendinge på vegne af Det Ny Daggry...
Som vores regering ikke anerkender.
Vi har fundet tid til et kort møde.
Et meget kort møde.
I vil nok indse, de herrer, at det er i jeres interesse...
Lige nu er din slags låst inde i The Row, hvor de hører til,
så må jeg foreslå, at du holder munden lukket?
Ud med det, tøs. Vi har ikke hele dagen.
Jeg skal præsentere en fredsaftale på vegne af Det Ny Daggry.
Parlamentet tillader det ikke. The Burgue er Pagtens allierede.
Det Ny Daggry kræver et ophør af våbensalg til Pagten.
Hvorved I ikke længere ville være allierede.
Det burde forenkle tingene.
Dette er latterligt. Frk. Spurnrose,
du skal ikke præsentere det sludder for parlamentet.
Ganske enig, hr. Fletcher. Nå, hvis vi er færdige her...
Jeg er fra The Burgue ligesom jer.
Jeg er født og opvokset her.
Og jeg har bragt mig selv i fare for at tale med parlamentet,
og jeg vil tale med dem, for det er min juridiske ret
som en fri og højt anset borger
at tiltale rådet angående nationale sikkerhedsanliggender i krigstid.
Loven er blandt landets ældste, og ingen burgenser
ville trodse vor republiks grundlæggende traditioner.
I kan ikke afvise mig.
Frk. Spurnrose har ret.
Juridisk er vi forpligtet til at lytte.
Det er vel derfor, Det Ny Daggry har sendt dig.
Ja, det har du nok ret i.
Så tager vi os af det.
Jeg håber, du ved, hvad du laver.
Hr. Astrayon? Hvad i alverden...
Hvor er Ezra og Imogen?
Louisa. Leonid.
Hej.
Min kære, du er...
Du ser...
- Jeg mener... - Det glæder os, at du er tilbage.
Vi var bekymrede for dig.
Venligt af jer.
Og hvad med din bror?
Sidst vi talte sammen, var han fortvivlet over din pludselige afrejse...
Ezra er desværre død.
Ved Martyrens hellighed.
- Om jeg må spørge, hvordan... - Uventet.
Hvem tager sig så af dig?
Ja, du mener vel ikke, at du bor her...
Alene?
Det gør jeg ikke.
Du må være udmattet, min kære.
Ja. Sig til, hvis vi kan gøre noget.
Undskyld, jeg kyssede din hånd.
Undskyld, jeg greb din.
Han var en af vores bedste.
Din slambert!
Berwick stolede på dig! Det gjorde jeg også!
Sparasen er en han.
I dens menneskelige form leder I efter en mand.
Hvor fanden ved du det fra?
Hunner og hanner dræber på forskellig vis.
Hannerne har større spinadentes.
Hvad siger du?
Tænder langs rygsøjlen.
Jo mere, jeg studerede Berwicks sår...
Dette er en han.
Hvordan er det nyttigt?
Det indsnævrer det.
Til halvdelen af byen?
Hvem hjælper du virkelig her? Os?
Eller har du det bare elendigt over at ville kravle tilbage til Tirnanoc
med dine små kreaturvenner, mens Berwick bliver lagt i jorden?
Jeg synes, du burde vide det. Nu ved du det.
Du har ret!
Det er en han. Har du andet?
Sergent! Herovre.
Jøsses. Det er burgensiske marinesoldater.
Tidevandet bringer flere ind. Dusinvis.
De var på skibene.
Balefire sendte tropper.
Til hvad?
Fefolket var glade for at rejse. De ville ikke skabe problemer.
De var der ikke for fefolket.
De ville tage Tirnanoc tilbage.
Kom derind igen.
Ind med jer! Fortsæt!
Tourmaline?
Ind med jer, fortsæt!
Tak Martyren! Er du okay?
Jeg så det.
Hvad der kommer efter mig.
Hvis det gør, så skal det gennem mig.
Er det sandt?
Ravnene forrådte os. Er det sandt?
Vignette? Vignette!
Vignette.
Hvad laver du?
Jeg fortæller Ravnene, jeg vil mødes. Kan du passe på hende?
Det vil jeg gøre.
Sortravnene er gået amok. Du må holde dig fra dem.
De skibe var alles udvej. Vores udvej!
Ikke min. Det var rart at foregive, men synet tager aldrig fejl.
Sig ikke det. Jeg skal nok få dig ud.
Hun får dig ud.
Ved at gå efter sortravnene på egen hånd.
De vil skjule sig. Hvis nogen kan finde dem...
Og hvis du gør?
Så stopper jeg dem.
Vignette, vent! Jeg kan forklare.
- Stop! - Dit svin!
Vi havde én chance for at komme hjem! Lidt håb, og du stjal det!
Hør på mig.
- Stop! - Fuck dig, Kaine.
Nej!
Forpulede forrædere! Jer alle.
Okay, rolig nu, frøken.
Hør, lad mig tage hende for jer. Der er stadig en dusør på hende.
Jeg fratrækker det huslejen.
Du ville sælge din egen mor for at tjene en skilling. Men jer andre?
Oona ville skamme sig. Hun ønskede frihed for os,
og det tog I fra os.
Du tager fejl, Vinny.
Du sejlede dem ikke mod friheden. Blot endnu et bur.
Hvad fanden snakker du om?
Vidste du det?
- Vidste jeg hvad? - Soldaterne
på vores skibe?
Philo. Hvordan tror du, jeg fik de skibe så hurtigt?
Jeg overbeviste militæret om at tage fefolk med ombord.
De skulle alligevel dertil. For at generobre Tirnanoc.
Ja, Pagten havde trukket sig.
De gamle kolonier blev forladt, og parlamentet ville have dem tilbage.
De ville stjæle alfernes hjemland.
Hvordan hjælper det fefolket?
For Martyrs skyld, Philo,
jeg fandt en måde at hjælpe dem undslippe The Row.
Du aner ikke, hvad jeg måtte aftale
med de klamme, små mænd og deres fantasier om overlegenhed
og verdensherredømme.
Da øjeblikket kom,
greb jeg den eneste mulighed for at hjælpe fefolket.
Jeg manipulerede de feje fanatikere
til at bruge fefolket som dække for deres militære planer.
Jeg forsinkede skibenes afrejse for at få det til at ske.
Men se nu.
Alle de døde...
Hvilket jeg delvist kan bebrejdes for.
Ravnene opdagede det.
Det var derfor, de angreb.
De skibe sendte de første tropper.
Vi måtte sænke dem, før de forlod havnen.
Og før nogen feer steg ombord.
Men fuck dig for at tro, vi ville skade vor egne.
De forrådte dig, Vinny. De forrådte os alle.
Hvorfor sluttede de sig til sparasen?
Sagde du ikke, at den dræbte to sortravne?
Den dræber mennesker og feer.
Den spiller os ud mod hinanden.
En anstændig betjent, den bedste jeg kendte,
opdagede det.
Spørgsmålet er hvorfor?
Philo, hvad ved du om Det Ny Daggry?
The Burgue ønskede aldrig, Tirnanoc var frit.
Jeg har været et fjols.
Hun prøvede at fortælle mig det, men jeg ville ikke lytte.
Vi kæmper ikke længere forgæves, Vinny.
Vi har fået nye venner.
Vi kæmper ikke mod dette alene.
Hvilke venner?
Deres udsendinge ankom i går for at mægle en ny fredsaftale.
Hvor belejligt.
Og vores spioner fortæller os, at Pagten er ved at overgive sig.
Det Ny Daggry har lige besejret The Burgues største fjende.
Hvis dette er Det Ny Daggry, er det ikke fred, de ønsker.
De vil have revolution.
Sortravnene respekterer dig, kammerat.
Er du klar til at lede dem?
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Lotte Udsen