KARNEVALSGATA
Pass opp!
Hva er det som skjer?
Enda et vesenangrep. Nede i havnen.
De blir stadig dristigere.
Det er sikkert sparasen. Dreper oss i sengene våre.
Louisa, kom. Vi kan ikke være her ute.
Leonid, hva gjør politiet utenfor Spurnrose-huset?
Så rart. Kanskje Ezra er tilbake fra Ragusa.
Lurer på om han fant Imogen? Han sverget å ikke komme tilbake uten henne.
Uansett, som gode naboer,
er det vår plikt å finne ut nyhetene, synes du ikke?
Gå til side, unge mann.
Kun godkjente besøkende.
Unnskyld meg?
Beklager. Jeg kan ikke gjøre noe.
Min bror og jeg er venner av herr Spurnrose.
Hvis du vil være så vennlig...
Vi bør virkelig gå innendørs.
Er det noe i veien?
Herr Astrayon? Hva i all verden gjør du her?
Og hvor er Ezra og Imogen?
Trekk tilbake!
Søk dekning!
Vi burde dra til havna, se om skipet er...
Vi må holde oss i bevegelse. Kom.
Ja.
Kamerater, denne veien.
Fort.
Kom igjen.
Vi trenger ammunisjon for å kjempe videre.
Hvem av dere henter det?
Kamerat, du går.
Agreus.
Løp, Imogen.
- Løp. - Agreus!
Vi kan ikke bli her.
Vi unngår havet og flykter over grensen.
Vent, Imogen.
- Hva? - Vi overgir oss til Pakten.
Vi sier at vi er burgiske. De er våre allierte.
Så dumt. De dreper Agreus.
Nei. Vi sier at han er tjeneren vår. Det er verdt risikoen.
- For deg. - Jeg har vært...
Det holder!
Vi drar innover i landet.
Når kampen er bak oss, vurderer vi alternativene. Greit?
Ja. Bli hvis du vil.
Vi trenger vann snart.
Vi har ingenting å bære det i.
Sant.
Herr Spurnrose,
hvis du ikke er for opptatt,
kunne du muligens finne noe vi kan bruke til vann?
Å ja. Melding mottatt, herr Astrayon,
jeg vet nøyaktig hva du synes om meg.
Nei, det gjør du ikke.
Det ville jeg vært glad for var jeg deg.
Men det er åpenbart hvem som egentlig bestemmer, hva?
Du må ikke klandre deg selv.
Jeg kunne egentlig aldri styre søsteren min.
Hvilket håp har du?
Det spiller vel ingen rolle.
Når vi kommer oss vekk herfra, møtes vi nok ikke igjen.
Er det et løfte? Jeg kan nesten ikke vente.
Og der er hun.
Der er søsteren min.
Ja, du vil bli veldig godt kjent med den tonen.
Du kjenner ikke kjære Imogen som meg.
Du vet ikke at hun er pill råtten.
Imogen er den fineste kvinnen jeg har kjent.
Hvis du ikke kan se det, synes jeg synd på deg.
Hun har snodd deg rundt lillefingeren.
Du tror hun er et dydsmønster.
- Ditt stakkars beist av et hjerte... - Jeg råder deg til å tie.
- Jeg skulle gifte meg. - Ikke...
Men kjære Imogen orket ikke tanken på å sitte igjen
som min ugifte søster.
"For en skam, Ezra!"
Du skjønner, sir, Imogen lyver.
Da jeg møtte en kvinne jeg trodde jeg kunne bli lykkelig med,
forgiftet søsteren min hennes sinn,
og ryktet gikk om at jeg var en tyrann, et monster.
At jeg slo henne.
Snart var den kvinnen borte,
og det var bare oss to i det gamle huset igjen.
Inntil jeg møtte en annen kvinne, en ny sjanse til lykke,
- og mer gift. Flere løgner. - Det var ikke derfor de forlot deg!
Men alle de løgnene innhentet henne, ikke sant?
Og det ble kjent at den vakre frøken Spurnrose
var en liten slange, og folk så henne endelig som hun var.
- Ikke hør på ham. - Du burde høre på meg.
Agreus, du burde høre på meg, for din egen skyld.
Lurte du aldri på hvorfor hun ikke var gift?
Hun er vakker.
Hun er fra en respektert familie,
men da du kom, var hun så desperat etter å møte en mann
at hun dynket seg i trowpiss.
Dagen da du flyttet inn, var den heldigste i hennes elendige liv.
En mann uvitende om hennes rykte
og uten sitt eget rykte å tape.
Jeg er lei for at du måtte høre det.
Jeg er helt annerledes nå.
Det er ikke opp til meg å dømme deg.
Er du sikker på det?
Jeg tilbrakte fem år i lasterommet på et fraktskip.
En natt, med tre år igjen av kontrakten min,
slapp noen av de andre unna.
Neste morgen kom en formann og sa
at den som som sa hvor de dro, ville få 200 gullmynter og friheten.
Så fryktelig. Alle ville lidd kvaler.
Ikke jeg.
Jeg røpet dem med en gang.
Nesten uten å tenke.
Jeg ble tilbudt sjansen til frihet.
Jeg tok den.
Jeg kan bare tenke meg.
Du gjorde vel...
...det du måtte for å overleve.
Men det er mer.
Jeg ville ha mer.
Mer enn overlevelse.
Jeg ønsket virkelig frihet,
penger, sikkerhet.
Jeg ville bli rik.
Jeg ble dusørjeger,
jaktet på alveflyktninger.
Jeg var dyktig.
De stolte på meg.
Jeg var en av dem.
Og hvis de gjorde motstand, brukte jeg makt, noen ganger dødelig.
De brøt reglene, de signerte kontrakten...
Jeg lærte å ikke føle noe for dem.
Alt jeg har bygget opp, er kjøpt med blodet deres.
Du store.
Jeg tar det tilbake.
Dere to er virkelig skapt for hverandre.
Det er Pakten.
Hva skal vi gjøre?
Formasjon!
Vente her, la dem passere.
Så krysser vi dalen.
Jeg tror ikke det. Jeg synes vi bør presentere oss.
Ikke vær dum. De vil drepe Agreus...
Løp hvis du vil. Jeg vil ikke skyte deg. Men hvis du rører søsteren min...
- Hjelp! - Stille!
- Vær så snill! - Stille!
Hjelp! Hjelp!
De er borte.
Mye skarpere enn en kniv
Vårt eget hjertes blod strømmer inn
Det neste fortryllede livet
Du vet det ikke er din feil.
Du drepte ham for å redde oss.
Jeg tenkte faktisk ikke på Ezra i det hele tatt.
Hva sier det om meg?
Bare at du er i sjokk.
Det er greit, elskede.
Jeg skal passe på deg.
Det er akkurat det Ezra ville ha sagt.
Kanskje du må ta en pause.
Ikke si hva jeg skal gjøre.
Jeg synes bare...
Du tror du vet hva som er best for meg. Som vanlig.
Jeg elsker deg.
Ja.
Du syns det gir deg rett til å kontrollere meg.
Det gjør det ikke.
Du reagerer på det som skjedde. Du er ikke deg selv.
Og hvem er du?
Du elsker din egen frihet så mye at du solgte fremmede til trelldom.
Du bygget formuen din og kjøpte statusen din
ved å sette andre i lenker.
Men jeg lar deg ikke gjøre det mot meg.
Jeg prøver ikke å kontrollere deg, Imogen.
Gjør du ikke?
Hele livet har jeg blitt beordret av folk som skulle elske meg.
Fått beskjed om å smile og være stille.
Blitt fortalt hvordan jeg skal kle meg
og hvor ørsmå drømmene mine fikk være.
Jeg vet nøyaktig hvordan det føles når noen prøver å kontrollere meg.
Jeg er ikke broren din!
Nei, du er verre!
Du gjorde avskyelige ting bare for sjansen til å bli som ham.
Han og alle de andre trangsynte mennene
som tror de får kontrollere skjebnen til alle skapninger i verden.
Du vil ha makt.
Men jeg gir deg ikke makt over meg.
Jeg er ikke en porselensdukke du kan vise i salongen,
for hele verden.
Jeg er ikke et tankeløst barn som trenger at du velger for meg.
Jeg tilhører ikke deg. Jeg tilhører meg selv.
Jeg trenger ikke din beskyttelse.
I dag er jeg fri.
Og jeg bytter det ikke mot noen manns kjærlighet.
Ikke engang din.
Kamerater, jeg er så glad for at dere fant oss.
Enheten vår falt i bakhold, og vi...
Vi gikk oss bort.
Jeg holdt på å gi opp.
Heldigvis la dere igjen et lite spor.
Agreus.
Jeg ser dem.
På tide å stede broren din til hvile.
Nei, vær så snill. Jeg...
Det er en ordre...
Kamerater.
Prøv å ikke se.
Nei.
Imogen.
Imogen. Se på meg.
De rike i Ragusa,
priviligerte,
nektet å bli omskolert.
En tragedie.
Og dere tror sikkert at jeg ønsket dette.
At jeg ser på de stinkende likene av mine fiender med glede.
Men jeg føler bare skam.
Jeg trodde revolusjonen ville bli som en elv.
At den ville vokse i størrelse og styrke til
den skylte bort alt som var ondt i verden.
Men jeg tok feil.
Den er ikke en elv.
Den er en orkan.
Den ødelegger alt i sin vei.
Når vi endelig får fred, skal vi feire i ruinene.
Men ikke ennå.
Vi har drevet tilbake Paktens hær,
men de nekter å erkjenne nederlaget.
Og Burgue er fortsatt deres allierte.
Jeg hadde håpet dere ville slutte dere til oss av egen fri vilje,
men slik ble det visst ikke.
Hvis du vil drepe oss, kan du ikke bare skyte oss og få det overstått?
Er du så ivrig etter å følge etter broren din?
Heller det enn å råtne i fengsel.
Som jeg skulle sagt det selv.
Vi har så mye til felles.
Om vi bare hadde hatt tid til å bli kjent,
men det har vi ikke.
I stedet må jeg sende dere til Burgue.
Hva?
Som mine utsendinger, sammen med Kastor.
Jeg setter dere på et luftskip for å fly raskt.
Dere vil ta med en melding fra meg.
Det er sikkert en du gjerne vil levere.
Hvorfor det? Hva er meldingen?
Vilkår for fred, mellom din nasjon og min.
Slik at orkanen vår aldri når landet ditt,
og åkrene i Burgue aldri får en slik bitter avling.
Så,
vil du ta med mine vilkår til parlamentet ditt?
Oppstilling!
Dette er galskap.
Vi var enige om å høre på dem.
Vi er helt ubeskyttet her ute.
Som å ha et skilt som sier: "Middagen er servert."
Millworthy, vi bør gjøre dette raskt.
Frøken Spurnrose, herr Astrayon og herr Kastor, tror jeg?
Kamerat Kastor.
Å, kjære vene.
Dere er utsendinger fra Nytt Morgengry...
Som vår regjering ikke anerkjenner.
Så vi vil gi dere et kort møte.
Et svært kort møte.
Dere vil nok innse at det er i deres egen interesse...
Sånne som deg er sperret inne på Gata, der de hører hjemme.
Så jeg foreslår at du holder munn.
Ut med det, jente. Vi har ikke hele dagen.
Jeg overbringer en fredstraktat på vegne av Nytt Morgengry.
Parlamentet vil ikke tillate det. Burgue er alliert av Pakten.
Nytt Morgengry krever stans i våpenforsendelser til Pakten.
Da vil dere ikke lenger være allierte.
Det burde forenkle ting.
Dette er absurd. Frøken Spurnrose,
du vil ikke presentere dette tullet for Parlamentet.
Akkurat, herr Fletcher. Hvis vi er ferdige her...
Jeg er like burgisk som dere.
Jeg er født og oppvokst her.
Og jeg kom tilbake med fare for mitt liv for å snakke med Parlamentet,
og jeg vil snakke med dem, for det er min rett
som en fri borger med god anseelse og eiendom
å snakke til rådet i saker av nasjonal betydning i krigstid.
Loven er like gammel som landet vårt, og ingen
ville trosse tradisjonen som vår republikk bygger på.
Dere kan ikke nekte meg.
Frøken Spurnrose har rett.
Juridisk sett er vi forpliktet til å høre henne.
Det var nok derfor Nytt Morgengry sendte deg.
Ja, du har nok rett.
Da skal vi sørge for det.
Jeg håper du vet hva du gjør.
Herr Astrayon? Hva i all verden...
Hvor er Ezra og Imogen?
Louisa. Leonid.
Hallo.
Kjære deg, du er...
Du ser...
- Det jeg mener ... - Vi er glade for at du er kommet tilbake.
Vi har vært så bekymret for deg.
Så snilt av dere.
Og hva med broren din?
Sist vi snakket sammen, var han fortvilet over din plutselige avreise...
Jeg er redd Ezra er død.
Ved Martyren, stakkars.
- Hvis jeg kan spørre, hvordan... - Uventet.
Så hvem tar vare på deg?
Ja. Du bor vel ikke her...
...alene?
Nei.
Du må være utslitt, kjære deg.
Ja. Si fra om det er noe vi kan gjøre.
Beklager at jeg kysset hånden din.
Beklager at jeg tok din.
Han var en av våre beste.
Din idiot!
Berwick stolte på deg! Det gjorde jeg også!
Denne sparasen er en hann.
I dens menneskelige form ser du etter en mann.
Hvordan vet du det?
Hannen og hunnen dreper forskjellig.
Hannene har større ryggtenner.
At det var?
Tennene langs ryggraden.
Av det jeg så av Berwicks skader...
Denne er hann.
Hvordan hjelper det?
Det snevrer det inn.
Til halve byen!
Hvem hjelper du egentlig her? Oss?
Eller angrer du på at du ville stikke av til Tirnanoc
med vesenvennene dine, og nå er Berwick død?
Jeg syntes du burde vite det. Nå vet du det.
Ja vel!
Så det er en hann. Har du noe mer?
Sersjant! Her borte.
Helvete heller. De er burgiske soldater.
Tidevannet bringer inn flere. Det er dusinvis.
De var på skipene.
Balefire sendte tropper.
Hvorfor?
Alvene var glade for å dra. De ville ikke lage bråk.
De var ikke der for alvene.
De skulle ta Tirnanoc tilbake.
Kom dere inn.
Inn igjen! Fortsett!
Tourmaline? Tourmaline!
Gå inn, fortsett!
Takk Martyren! Går det bra?
Jeg så det.
Jeg så hva som venter meg.
I så fall må den forbi meg først.
Er det sant?
Ravnene vendte seg mot oss. Er det det?
Vignette? Vignette!
Vignette.
Hva er det du gjør?
Forteller Ravnen at jeg vil møte dem. Passer du på henne?
Slipper henne ikke av syne.
Svartravnene har blitt ville. Du må holde deg unna dem.
Disse skipene var alles vei ut. Vår vei ut!
Ikke min. Det var fint å late som, men synene tar aldri feil.
Ikke si det. Jeg skal få deg ut.
Hun skal få deg ut.
Ved å gå etter ravnene helt alene.
De ligger lavt. Hvis noen kan finne dem...
Og hvis du gjør det?
Jeg finner en måte å stoppe dem på.
Vignette, vent! Jeg kan forklare.
- Kan du slutte? - Din jævel!
Vi hadde én sjanse til å reise hjem! Ett håp, og du tok det fra oss!
Bare hør på meg.
- Slutt! - Faen ta deg, Kaine.
Nei!
Jævla forrædere! Alle sammen.
Greit, ro deg ned, frøken.
La meg ta henne. Det er fortsatt en stor dusør for henne.
Jeg trekker det fra husleien.
Du ville solgt din egen mor for en slikk og ingenting. Men dere andre?
Oona ville skammet seg. Hun ville ha frihet for oss,
og dere tok det fra oss.
Du tar feil, Vini.
Dere seilte ikke til frihet. Bare til et nytt bur.
Hva snakker du om?
Visste du det?
- Visste hva? - Soldatene,
på skipene våre?
Philo. Hvordan tror du jeg fikk skipene så fort?
Jeg overbeviste militæret om å ta alvene om bord.
De skulle dit uansett. For å ta tilbake Tirnanoc.
Ja, Pakten hadde trukket seg tilbake.
De gamle koloniene ble forlatt, og Parlamentet ville ha dem tilbake.
Og stjele pixenes hjemland.
Hvordan hjelper det alvene?
For Martyrens skyld, Philo,
jeg fant en måte å hjelpe dem vekk fra Gata.
Du aner ikke hvilke skitne avtaler jeg måtte gjøre
med de avskyelige mennene med fantasier om overhøyhet
og verdensherredømme.
Så da det gjaldt å handle,
grep jeg den eneste muligheten til å hjelpe alvene.
Jeg manipulerte de intolerante feigingene
til å bruke alvene som skalkeskjul for militære planer.
Jeg forsinket skipene for å få det til.
Men se på alt dette.
Alle de døde...
Det er delvis min skyld.
Ravnene fikk vite det.
Det var derfor de angrep.
Disse skipene sendte de første soldatene.
Vi måtte senke dem før de forlot havnen.
Og før noen alver kom om bord.
Men faen ta deg for å tro at vi ville skade våre egne.
De forrådte deg, Vini. De forrådte oss alle.
Hvorfor slo de seg sammen med sparasen?
Sa du ikke at den drepte to svartravner?
Den dreper mennesker og alver.
Setter oss opp mot hverandre.
En anstendig politimann, den beste jeg kjente,
forsto det.
Spørsmålet er hvorfor.
Philo, hva vet du om Nytt Morgengry?
Burgue ønsket aldri at Tirnanoc skulle bli fritt.
Jeg har vært så dum.
Du prøvde å si det, men jeg ville ikke høre.
Vi er ikke en tapt sak lenger, Vini.
Vi har fått nye venner.
Vi kjemper ikke alene.
Hvilke venner?
Utsendingene deres ankom i går for å forhandle om en fredsavtale.
Beleilig.
Og spionene våre sier at Pakten snart overgir seg.
Nytt Morgengry har beseiret Burgues største fiende.
Hvis dette er Nytt Morgengry, er det ikke fred de vil ha.
De bringer en revolusjon.
Svartravnen respekterer deg, kamerat.
Er du klar til å lede dem?
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg