У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Ні. Прошу, Агреусе, будь ласка.
Тобі дуже пощастило, що пістолет вручили Агреусу, а не мені.
Що ти зі мною зробиш?
Ми плануємо втекти звідси сьогодні.
Думаю, Віньєт загине.
Мілворті.
Де Віньєт?
Тікай. Рятуйся, бо загинеш.
Я знаю, що даючи обіцянки, ти в них віриш.
- Звісно. - Та я не можу покластися на тебе.
Завжди є щось або хтось важливіший за мене.
Думаю, з мене досить.
Це мить, якої ми чекали.
Ми зірвемо той дріт.
Ви маєте зробити це без мене.
Ось. Потрібна твоя допомога, щоб упіймати істоту.
Це ж перевертень, чорт забирай. Може бути ким завгодно.
Ніби кожне вбивство для того, щоб посварити людей та фей.
Зроби послугу, Бервіку.
Іди до біса.
Райкрофте Філострат,
вас помістять під варту в поліції за однієї умови:
ви допоможете нам зловити потвору-нелюда.
Гаразд.
Допоможу.
Знову!
Відмінно.
Як на мене, ти маєш уповільнитися, люба.
Агреусе, розслабся.
Розважся.
Ходімо.
Хочете потанцювати, товаришу?
Якщо зможете за нею встигати, прошу.
Ходімо зі мною, товаришу. Хочу тобі дещо показати.
Мені...
А що робити з цим пивом?
Постав його. Ми потім його заберемо.
- Добре танцюєте. - Гірше за вас.
Дякую.
- Приватна школа. - Зрозуміло.
З вами все добре?
Так, я оклигаю.
- Зараз, за хвилинку. - Надто веселилися, так?
Маю знайти туалет.
Добре.
Товаришу! Потанцюймо.
Ми казали, що буде двоє пасажирів. Двоє, а не троє. Йому нема місця.
Дурниці. Це великий корабель. Звісно, місце є.
Ми втрьох і так ледве впхалися в трюм.
Вибачте, сер. У трюм?
- Не можете ж ви... - Мій брат влаштується у трюмі.
Правда ж?
Так, звичайно.
Якщо вони нас упіймають, нам кінець.
- Одне чхання... - Я розумію, як це незручно.
Ми подвоїмо вам платню, звісно.
Дирижаблі!
По місцях!
Агреусе!
На землю.
- Треба тікати. - Сюди.
Усім з'явитись у свої підрозділи. Шикуйсь.
Пакт не помилує нікого з нас.
Борімося, товариші. Або загинемо.
Усі беріть зброю.
Займайте свої місця.
Збивайте їх!
КАРНІВАЛ РОУ
Там пекло.
Потвора утекла, терористи-нелюди заполонили це кляте місто.
А ви випускаєте на волю ще одного.
Хто краще зловить нелюда, ніж інший нелюд?
Ти сам це сказав.
Філо, ти був найкращим із нас. Найкращий наш інспектор.
Ми не знаємо, де чи коли спарас ударить далі.
Чи кого.
Якби хтось міг знайти й зупинити це...
Хтось із ваших щось знає.
Може, та твоя піксі-хвойда Стоунмосс?
Знайди її. Випитай, що вона знає.
Що тут, у біса, коїться?
Ще один канцлер помер.
Скоро вони прийдуть по кожного з нас.
Я не маю часу на це лайно.
Агов! Що тут коїться, чорт забирай?
Спаліть Роу!
- Назад. - Ідіть сюди!
Зупиніть їх. Хапайте. До роботи!
Треба щось робити.
Я не хочу, щоб Роу палало, і ти теж цього не хочеш.
У нас завжди були свої розбіжності.
Але «Ворон» убили б мене на очах у моєї сім'ї тієї ночі,
а ти їм не дозволив.
Тож якщо ти...
Якщо ти довірятимеш нам, ми довірятимемо тобі.
Гаразд? Що скажеш, Філо?
Я ніколи вас не підводив, хлопці, чи не так?
Саме так, дорогенька.
- Фрукти й овочі! Найкращі в Роу. - Вони гнилі.
- Я не дам дітям це місиво. - То пошукай десь краще.
Фрукти й овочі!
Випустили з «Блікнесс»?
Бачу, з кількома сувенірами.
На себе подивися.
Так, але я сильніший і гарніший.
То чого тебе випустили?
Хтось має зловити вбивцю канцлера,
перш ніж натовп спалить Роу.
- Це був якийсь спарас, до речі. - Я чув.
Думаєш, хотів поквитатися після того, що ми зробили?
- Я б не здивувався, а ти? - Мабуть, ні.
Коли я був там, то вбивав нелюдів, не задумуючись.
- А тепер я сам нелюд. - Добре сказано.
Світ не для таких, як ми.
Слухай. З тобою все гаразд?
Так.
Я просто став краще все розуміти.
- Ти часом не бачив Віньєт? - Вона в безпеці.
Поки що ціла.
- Може, зайдеш... - Ні!
Ні.
Нам із Віньєт краще триматися подалі одне від одного.
Твоя правда.
Раніше це тебе не зупиняло.
Зроби ласку.
Передай, що вона мала рацію.
Я обрав не той бік і мені шкода.
- Чого ти їй сам не скажеш? - Чорт, просто передай їй, добре?
То ти просто повернешся й підеш?
Філо!
КОРОЛІВСТВА МІСЯЦЯ
Тут гарно, так?
- Затишно. - Усе буде добре.
Повір, я з цим впораюся.
Ну й ну.
Міс Стоунмосс.
Заходить, наче до себе додому. Ну й нахабство.
Я хочу купити квиток і виїхати з Бурге.
Та ти що?
От тільки я не надто налаштований
надавати послуги тим, за кого я платив свої гроші.
І останнім часом ти зі своєю бандою
дуже дорого мені коштували.
Я заплачу наперед.
Мабуть, ти трохи спішиш, зважаючи на винагороду за твою голову.
Підійде будь-який корабель. Байдуже, куди пливе.
Можете нас витягти чи ні?
Ну, я міг би.
Але проїзд зараз дорогий. Попит і пропозиція.
Я б хотів знати, у що вплутуюся.
Адже ти — жінка в розшуку.
Якби я знала, що ти пом'якшав, то взагалі б не прийшла.
Пом'якшав? Ні, просто цікаво.
Ходять різні чутки.
Кажуть, ті з «Чорного Ворона», які сиділи в тюрмі,
повернулися додому й баламутять.
Більше, ніж завжди.
Чув, у них великі плани.
Схоже, зараз не час одній із вас тікати звідси.
Оце вже не знаю.
Я вийшла з «Чорного Ворона».
- Он як? - З цим неприємностей не буде.
Радий це чути.
Віньєт.
Тоді, наскільки я розумію, ти вже не під їхнім захистом.
Були часи, коли ділова людина, яка вміє заробляти,
узяла б гроші й не ставила запитань.
Часи змінилися. За твою голову дають щедру винагороду,
а без підтримки «Чорного Ворона»...
Розумієш мою дилему?
Якщо хоч пальцем її торкнуться,
- сцятимеш убік. - Легше, дорогенька.
Не треба так збуджуватися.
Відпустіть її.
Негайно!
Пустіть.
Відійдіть.
Ану пішли. Геть з дороги.
Ну, ми пішли.
Розійдіться.
Вибачте. Пустіть.
Стережися. Сюди.
Пройшло добре.
Боз — не єдиний наш шлях із Бурге.
Якщо він — наш найкращий шанс, інші ще гірші, так?
І не кажи.
Ми можемо повернутися в Тірнанок?
А це ще що?
Агов.
Турмалін.
Що таке? Що це коїться?
Армія Пакту пішла.
Як це?
Вони відвели війська битися з «Новим Світанком».
Тірнанок вільний.
Не може бути.
Це правда.
Тірнанок назавжди!
Дивися, куди преш.
Віддай нам гроші.
Давай. Ну.
Доведи до кінця.
Як скажеш.
Хочеш іще раз?
Іди до біса!
На.
Похмелишся?
Пам'ятаєш, як робив це зі мною?
Коли ми знайшли той жахливий паб. Де це було?
Прокляття, кому є діло?
А ти веселий тип, чи не так?
Нормальний.
То що я тоді витягнув з перевулка?
Я просто повертаю борг.
Ти ж не дав мені померти в «Блікнесс».
Це все була клята брехня.
А найгірше...
Я дурив себе.
Що якщо я саджаю злочинців за ґрати, це якось робить мене...
Хорошим?
Як на поліцейського.
Прикидатися людиною,
допомагати їм саджати нелюдів...
Таких, як я.
Вони були злочинцями.
Покидьки є покидьки.
Так. Але покидькам-людям
усе сходить з рук.
Це такі, як ми, висять на шибеницях.
Що ж, із цим ти нічого не вдієш.
Твоєї провини тут нема.
Просто такий світ.
- Дурнувата система. - Але я це знав!
І підігрував їй.
А коли тебе підвішують за ноги,
тоді ти починаєш розуміти.
Ні.
Ти хотів уберегти людей, включно із собою.
І це, чорт забирай, уже немало.
Просто «Блікнесс» трохи звів тебе з розуму.
- Ти мене не слухаєш. - Слухаю.
Але я знаю свого друга.
І не вірю в цю виставу: «Усе моє життя — брехня».
Але гарна спроба.
Може, з нею пощастить більше.
- Він тут? - Та йди ти.
Він твій. Розважайся.
Схоже, день у тебе був поганий.
Полегшало?
Чорт, просто тримайся від мене подалі.
Як ми до цього дожилися?
Не знаю.
Я завжди допомагав феям.
Але не міг допомогти феї в собі, напевно.
Може, якби я краще знав цю деталь про себе,
у нас був би хоч один шанс.
Якби ж знати.
Але що вже.
Тірнанок вільний.
Турмалін у небезпеці, я потрібна їй.
Вона не може жити тут, Філо.
Як і я.
Твоя правда.
Краще їдьте.
Я знаю, що ти не послухаєш, але спробуй берегти себе.
Он він.
Знайшов свою бабцю?
Не одна вона була в «Блікнесс»,
коли напав спарас.
- Що сталося з Мілворті? - Мілворті?
Обісцявся в кутку, наскільки я чув.
Так, але він це бачив, правда?
Якщо він бачив його перетворення,
може, знає його людську подобу.
Якщо це правда, спарас має знати в лице і його.
Тоді ваш містер Мілворті — ходяча мішень.
Бідолаха.
Краще послати людей, хай наглянуть за ним.
Ми маємо знати, що він бачив.
Пустіть до нього.
Він мені вірить. Мені він скаже.
Варто спробувати.
Випусти його.
Беррі, візьми хлопців про всяк випадок.
Але Мілворті сьогодні не в Белфаєрі.
Мученик створив фей,
і було вирішено, що вони мають проживати життя, сповнене болю.
Вони не мають пізнати легкої руки Мученика,
і їм не раді в його царстві.
Але у своїй милості Мученик наказує нам прощати
навіть найгірших його створінь.
- Прощати фей, які забрали в канцлера... - Мученику милостивий.
Хай той клятий священник уже вихлюпне свій запал.
Не вихлюпне. Вони завжди такі.
Бо вони народжені у гріху.
Ми очистимося від гріха
та звільнимо наші землі від корупції
- з поміччю Мученика... - Якщо Пакт вийшов із Тірнанока,
у них, мабуть, великі втрати.
- Мученик учить нас... - Ваша правда.
Їхній успіх із «Новим Світанком» не гарантований.
Це шанс, звісно.
Поза його благословенним світлом,
- куди не дотягується рука Мученика. - Правильно!
Сьогодні ми згадуємо канцлера Брейкспіра
та шукаємо втіхи в тому, що його ім'я та пам'ять про нього житиме віками.
Філо, ти в безпеці.
У відносній. Тебе поновили на роботі.
Щось таке. Парламент розколотий.
Я рідкість, нейтральна сторона, поки що потрібна їм.
- А констеблі? - Думають, що я питаю про спараса.
А ти не питаєш?
Треба, щоб ти організував проїзд у Тірнанок.
Тірнанок? Ти... Віньєт.
Ці люди
так нажахані феями, що спроби організувати
проїзд одній піксі, не кажучи про її злочини.
- Її... - Не одній піксі. Усім феям.
Усім феям?
Це вирішить усі проблеми.
Масова депортація? Це жахлива ідея, Філо.
Краще, ніж палити живцем.
Я розумію небезпеку, але вони ніколи не відкриють Роу.
Хочуть нас спекатися.
Парламент багато чого хоче, і все це суперечливе.
Їм і на чомусь одному зійтися важко.
Відправити усіх фей у Тірнанок непросто.
То хай буде просто.
Один корабель, два. Кліпери колись постійно туди ходили.
Коли люди побачать, що уряд вживає заходів...
Вони зрадіють
і так, може, парламент дістане інший корабель.
Коли люди побачать це... Могло б спрацювати.
Може спрацювати.
- Можеш сісти в один. - Так, я б із радістю.
Але я потрібен тут.
Я можу сісти на останній корабель із тобою.
Я не попливу.
Я не знаю, як там жити.
Не як піксі.
Філо, спробуй жити й бути собою.
Народ твоєї матері, народ Ешлінг, — з Тірнанока.
Ти міг би повернутися додому до них.
Вони відпускають нас додому? Тобто?
Будь-яку фею, яка хоче в Тірнанок.
Уже є два кораблі, буде більше.
Отак просто?
Люди допомагають нам, бо вони такі добрі?
Хочуть, щоб ми поїхали. Ми теж.
Ти сказав «ми».
Тобто ти теж поїдеш?
Я? Ні.
Але це безпечний вихід для вас обох.
Кращий, ніж спроби втекти з Роу.
І я тут подумав, може, візьміть із собою хворих на перші кораблі.
Їх убиває ввесь цей бруд.
- Це... - Геніально.
Це геніально.
Я поговорю з Афіссою та про все домовлюся.
Добре.
Не буду заважати.
Філо, дякую.
Це все Мілворті влаштував.
Так, але його просив ти, тому дякуємо.
Так. Дякуємо.
Добраніч.
Видіння. Я тебе благаю. Що ті міми взагалі знають?
Та бодай тобі...
Ну ж бо. Біжи за ним.
Ми обоє висловилися.
І я поїду з тобою.
Він щойно врятував життя нам усім.
І, Віні... Ми піксі.
У твоєму серці вдосталь місця.
Я це знаю.
У Роу заслужили це свято.
Не віриться, що я звідси їду.
Так. Без тебе буде дивно.
Сумуватимеш за мною?
Так, сумуватиму.
Було добре мати поруч подругу.
Це правда.
Ти особлива, знаєш це, міс Лару?
Тобі ніхто не казав?
Ти б міг поїхати з нами. Почати нове життя.
Я? На кораблі?
Двісті фей піднімуться на борт, а спуститься один маррок.
Ні, я серйозно.
Прибудемо до повного місяця, нічого гострого.
Дякую.
Але ні.
У Тірнаноку забагато привидів.
А Бурге — діра, але тут мій дім.
Це дійсно діра.
Так. Що є, то є.
Що ж...
Я сумуватиму, містере Провелл.
Вище носа, золотце. Подихаєш морем, побачиш дім,
і відразу видужаєш.
Вона має рацію.
У нас є все, що потрібно для відбудови Тірнаноку. От побачиш.
Я буду рада, коли ми нарешті виїдемо звідси.
Я насилу видушувала із себе посмішки для них.
Бували дні, коли я мріяла звалитися
хворою та померти.
То ти залишишся в Тірнаноку?
Ще не знаю.
Більшість фавнів говорять про наш дім у Пуяні,
але я народилася тут. Бурге — усе, що я знаю.
Не скажу, що життя було легким, але це моє життя.
Що я робитиму деінде?
Ти була доброю до мене, коли я приїхала.
Це неправда.
Я давно мала перепросити за те, як я тоді з тобою говорила.
Як дурна.
Мені соромно.
Зараз уже байдуже.
Ні. Не байдуже.
Але мене так виховали.
На доброту не було часу.
Як і на запитання.
Працюй щосили на хазяїв, нахили голову,
якщо не хочеш покарань.
Але люди можуть краще.
Я можу краще.
Ті кораблі — велика радість, Віньєт.
- Дякую тобі. - То не я.
Коли побачиш того, хто це зробив, поцілуй його від мене.
Вони шукатимуть утікачів із тюрми,
тож поїдеш як одна з нас.
На тебе ніхто й не гляне.
Вітаю.
Дякую за це, але не треба.
Зараз точно ні.
Ти їдеш?
Можеш повірити?
Може, ти помилялася.
Може, той зір таки бреше.
Можливо.
Я ніколи не мріяв поїхати в Тірнанок.
Ненавиджу клятих піксі.
То їхня земля.
Вони добрі, що беруть нас.
Але якщо будеш стогнати, вони радо залишать тебе тут.
Не бійся. Тобі там сподобається.
- У Тірнаноку? - Це найгарніша земля на світі.
Де вже не треба зв'язувати крила.
- Я зможу літати? Коли захочу? - Хоч цілий день, якщо заманеться.
Чекайте.
Простежте, щоб не лізли.
Пильнуйте за ними.
Отже. Два правила.
Закрити роти, стояти в черзі.
Хто рипнеться, той опиниться не по той бік рушниці.
І для крилатих нелюдів:
навіть не думайте полетіти, щоб утекти.
Тільки спробуйте — і у вас буде дуже короткий політ. Це я вам гарантую.
Відкривайте цю бісову браму, хлопці.
Гаразд. Запускайте.
З чистого аркуша.
Афіссо! Я на хвилинку.
У нас нема часу.
Віньєт!
- Я не знав, чи зможу... - Їдьмо з нами.
- Що? - У Тірнанок.
- Віньєт. - Я знаю, ти зробив це для мене.
Я не могла сказати раніше. Усе сталося так швидко.
Там ти можеш почати знову.
Зі мною чи без мене, як захочеш.
Просто їдьмо. Їдьмо в Тірнанок.
Будь ласка.
Не бійся, люба. Усе буде добре. Ідіть сюди. Тримайтеся міцно.
Ти потвора.
Проклята богами!
Невдячні! Забирайтеся звідси.
Туди, звідки приперлися!
Забирайтеся до біса!
Геть!
Смердючі нелюди! Паразити!
Не зупиняйтеся. Ідіть далі.
Розвантажте ті вози.
Чуєш, ти й не збирався полювати на спараса, так?
Ні, не збирався.
Я тобі вірив.
Ми вірили одне одному, Філо. Ми були напарниками.
Ти надто хороший для цієї форми.
Не кажи так.
Не кажи так, чуєш?
Слухай, я не дурний.
Я знаю, які ті хлопці.
Але ми з тобою пристойні.
Ми покращуємо цю форму.
У цьому й річ.
Я одягаю її щоранку так само, як одягав ти.
Як одягав мій тато.
І я пишаюся, що я з того ж тіста, що й ви з ним.
Я не кидав значка.
Його в мене забрали.
І я цьому радий.
На землю.
Це «Чорний Ворон».
Зачинити браму. Зачинити!
Що ви робите?
Філо!
Стережися!
Стійте в черзі.
Ви знаєте правила.
Навіть не думайте. Навіть, дідько...
Це спарас!
Ану повернися...
Я попереджаю.
Залишатися на землі, погань.
Нікуди не летіти.
Я всім кажу!
Куди це ви зібралися? Ану назад!
Хто злетить, той труп.
Усе має бути не так. Мене тут не вб'ють.
Хлопці, допоможіть. Ідіть сюди.
Ти житимеш. Я тебе підніму. Ну ж бо.
Нумо, берімо. Один, два, три. Давайте.
Стояти. Опусти негайно.
Повернися.
Опусти негайно.
Іди до мене.
Бервіку!
Філо, ходімо.
Треба йти, негайно.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова
Творчий керівник Данило Качмарський