Jeg kan ikke lide at vågne vred.
Så lad være. Det behøver du ikke.
Hvis du ville give stedet en chance...
Jeg prøvede, skat.
Men du ved, jeg har boet som en bonde før.
Jeg blev holdt fanget. Så tilgiv mig, hvis jeg ikke ser charmen.
Vi accepteres her.
Vi kunne skabe et hjem her.
Hvordan du kan forsvare stedet?
Vi har ingen fremtid her.
Det er intet liv.
Jo, det er et liv.
Men det bliver ikke ved sådan, hvis du stritter imod. Forstår du?
De vil dræbe dig.
Selvfølgelig. Fordi de er mordere.
- De dræber enhver... - Ikke enhver, Agreus. Dig.
Leonora sagde, de vil dræbe dig.
Truede hun mig på livet?
For hende er du truslen.
Som du taler og tænker...
Hvis du ikke kan finde en måde at bo her,
så er det, hvad hun vil gøre.
Og det holdt du fra mig.
- Jeg ville beskytte dig. - Ved at lyve?
Løj du ikke om, hvad der skete med officererne?
Skulle det ikke beskytte mig?
Se, hvad stedet her har gjort ved os.
Det er ikke stedet, Agreus.
Vi kan vælge at stole på hinanden.
Jeg vil gerne prøve. Vil du prøve?
Så sig mig, ærligt,
kan du nogensinde være lykkelig her?
Er du lykkelig her?
Jeg ved ikke, om lykkelig er det rette ord.
Det er anderledes end alt, jeg før har kendt.
Men der er ærlighed her.
Jeg føler mig ikke som et forkælet kæledyr i bur.
Og...
Det er, som om jeg altid
har haft et...
Et skrig,
der vokser inde i mig.
Og her kan jeg skrige, hvis jeg vil.
Jeg må ønske ting her.
Jeg må vælge selv uden skam.
Og hvad vælger du?
Dig.
Selvfølgelig dig.
Jeg kan vælge hver dag her, og jeg vælger altid dig.
Forstår du?
Du stoler virkelig på stedet her, hva'?
Og jeg lovede at stole på dig,
og desværre er jeg en mand af mit ord, så...
Så ja.
Ja?
Ja. Jeg vil stoppe med at bekæmpe det
og prøve at være lykkelig her,
for dig.
Virkelig?
Højere. Ellers hører de dig ikke.
- Mere te, kære? - Nej tak, elskede.
Til dig, Kastor?
Jeg ved, jeg har været langsom til at forstå, at deltage.
Det bør du vide, at jeg fortryder.
Det er en ret pludselig holdningsændring, kammerat.
Hvad skyldes det?
Imogen er lykkelig her.
Jeg er ikke så stædigt et væsen, at jeg ikke kan prøve det samme,
for hendes skyld.
Forsøge at se, hvad hun ser.
Det er godt at høre.
Det tager tid,
selv for os, der kæmpede for stedet.
Her foregår noget ekstraordinært.
Og jeg agter ikke længere at bekæmpe det.
Kom med mig.
Kom.
I dag er en særlig dag.
Det er årsdagen for revolutionen.
Der vil være druk og dans.
Og i dag bør jeg måske
give jer denne.
Jeg har set folk læse den.
Dette er revolutionen.
Skrevet af kammerat Leonora, mens hun var i fængsel.
Var hun kriminel?
Kun skyldig i at være fattig.
Som tjener spiste hun resterne
fra sin herres bord uden hans tilladelse.
For dette fik hun tre års strafarbejde.
Hendes hjerte blev knust i fængslet.
Men en dag, hvor hun slæbte sten,
så hun et glimt af noget grønt mellem stenene.
Det var blot ukrudt.
Men det var i live og voksede.
Og det gav hende håb.
Nej, kammerat, det gjorde hende rasende.
At hun blev reduceret til at famle efter ukrudt blot for at røre noget levende.
Den dag besluttede kammerat Leonora, hun ikke længere ville arbejde for eliten
men for de fattige og magtesløse.
Hvorfor skal så mange mennesker lide
for at gøre livet let for så få?
Indtil alle kan leve som ligemænd, kan ingen være fri.
Hun er en ekstraordinær kvinde.
- Ja, ganske inspirerende. - Ja.
Da hun havde set sandheden,
måtte hun dele den.
Og nu
deler jeg den med jer.
Tak, kammerat.
Vi må hellere gå. Vi vil nødig komme for sent på arbejde.
Jeg behøver ikke eskortere jer. I kender vejen.
Og senere fester vi, kammerater.
Ja.
Hun har bestemt narret Kastor.
Et øjeblik troede jeg, du var overbevist.
Det var en betagende historie.
Ren propaganda.
Det er en smuk ting at tænke, at verden kan være anderledes.
Smukt,
men farligt.
Vi vil aldrig være sikre her.
Så vi stikker af.
Vi er klar til at rejse. Kan du ordne det?
Hvis jeg kan...
...så bliver du rig. Meget rig.
Det bliver uger i lastrummet
under gulvbrædderne. Tror du, din dame kan klare det?
- Ja. - For hvis ikke, så...
Hun kan klare det.
Stik af under festen.
- Mød mig ved havnen. - I dagslys?
Der er et skib, der rejser herfra.
Med Pagtens blokade er det måske det sidste i ugevis.
Så bliver det i dag.
Kom med os, kammerat.
Nu.
Denne er til dig.
Jeg har en overraskelse til dig.
Hvad laver han her?
Han har sagt alskens vrøvl.
Men jeg tror, han har en plan, hvis man kan kalde det dét.
Han vil bortføre sin søster.
- Og dræbe dig. - Nej, det passer ikke. Jeg...
Jeg har oplysninger til dig.
Han ankom for flere dage siden med mange barnlige forestillinger,
hævngerrighed og en pistol. Heldigvis for dig opsnappede vi ham.
Jeg har hverken tid eller tålmodighed
til at genoplære enhver indbildsk aristokrat, jeg støder på.
Nogle af dem er umagen værd.
Men jeg kender ikke ham her godt nok.
Det gør du.
Og han har vist gjort dig uret.
Så jeg lader dig bestemme.
Nej.
Min søster vil aldrig tilgive dig.
Hun opdager det ikke, medmindre han siger det.
Jeg beder, nej.
Jeg beder dig, Agreus.
Jeg beder dig, nej.
Vent.
Jeg beder dig. Tro på mig.
Han er en chance værd, kammerat.
Hvis jeg er, så er enhver det.
Nuvel.
Jeg stoler på, du vil sikre, han opfører sig ordentligt.
Undskyld mig?
Du skånede denne mands liv.
Nu er du ansvarlig for det.
Jeg håber virkelig ikke, han svigter dig.
Jeg beder dig, nej.
At bortføre mig?
Var det din plan? Ezra, dit fjols.
Ville du kede mig til underkastelse?
- Jeg... - Tænkte du,
at Agreus blot ville se til, mens du bortførte mig?
Eller ville du skyde ham?
- Du ved, du er en elendig skytte. - Jeg svor at gøre...
...det nødvendige.
Nødvendigt for at spolere min lykke.
Imogen, du forstår ikke, hvad lykke er.
Jeg havde mareridt,
frygtelige mareridt,
om at du ville komme.
Og her er du.
Det er pinligt.
- Jeg elsker dig... - Det betyder ikke, du ejer mig.
Nej, jeg ville redde dig.
Fra hvad?
Fra dig selv.
Se, det er...
Det er min pligt at beskytte din ære som leder af vores husstand.
Jeg er din bror.
Hvem ellers kan redde dig fra denne fejltagelse?
Så du føler dig vel som en stor og stærk mand?
Nej.
Du er en forfængelig og led dreng. Det har du altid været.
Og du har altid været...
Ser du, en mand...
En mand beskytter sin families navn, koste hvad det vil.
Du har glemt, hvad det vil sige at være en dame.
Du føjter rundt i sølet med dyret her.
Du er heldig, at det var Agreus, der fik pistolen, og ikke mig.
Imogen, jeg har ikke...
Imogen.
Vi tager ham ikke med os.
Jeg mener det.
Du vil aldrig tilgive dig selv for at efterlade ham.
Eller mig for at lade dig.
Hvor er Imogen?
Hvad?
Hvad vil du gøre ved mig?
Vi flygter herfra i dag.
Flygter?
- Hvordan? - Vil du med os eller ej?
Ja, selvfølgelig.
Så bliv ved min side
og gør præcis, som jeg siger.
Forstå dette.
Jeg ved, du elsker din søster.
Så hvis du fucker det her op,
så dræber de hende.
Okay.
FOR SYV ÅR SIDEN
TIRNANOCS FALD
Pagtsoldater.
Jeg tæller seks.
Det er mig. Jeg er ude.
- Kan du løbe? - Ikke hurtigt nok.
Hvad laver du?
- Jeg dækker dig. - Det kan du ikke.
- Du bliver flankeret. - Jeg vil være lige bag dig.
Philo.
Afsted!
Hjælp mig!
Du er ikke menneske.
Delvist alf.
Gå. Nu.
Dette er en sparas-tand.
Nej, det er umuligt.
Disse monstre døde for århundreder siden.
Der har altid været rygter om disse skove.
Pagtens angrebsstyrker vil nå os i morgen.
Ikke hvis de skærer igennem dalen.
Løjtnant,
- vi bør indgå en alliance med dem. - Sparaserne?
Hvis der er flere som hende,
kan de dække vores tilbagetog.
Hvorfor tror du, du kan tale med en sparas, sergent?
Den skånede hans liv.
Jeg gad vide hvorfor. De hader mennesker.
Vi må genoverveje situationen.
- Hvorfor det? - Sparaser skulle være uddøde.
Dalen kan være alt, der er tilbage af deres slags.
Tak, Galloway. Det er alt.
Gå ned i dalen igen.
Det er afgørende, at vi når High Bresail, men vi må bremse Pagtens fremskridt.
Du må afskære dem, før de kommer.
Afskære dem hvordan?
Brandbar ammunition, fosforammunition.
Tag alt, vi har, og sæt ild til den skide dal.
Hvad med sparaserne?
Vi ville udrydde dem.
Alternativt er mine mænd så godt som døde.
Det inkluderer dig.
Jeg skal ikke beskytte et monster,
for lige nu er vi det eneste, der står mellem vores kolonier
og 10.000 fjendtlige tropper.
Må jeg tale frit?
Gør det hurtigt.
Jeg vil gerne registrere min indsigelse mod denne ordre...
...officielt.
Det er noteret.
Og gør nu, som du fik besked på,
ellers vil du få en officiel degradering.
Forstået?
Det er krig.
Og de er bare kreaturer.
Så giv ordren.
Kanoner klar!
- Fyr! - Fyr!
Affyr kanonerne!
Du spilder din tid.
Gør jeg det?
Et monster bryder alle kreaturer ud af mit fængsel,
dræber 17 af mine mænd og kansleren.
Du siger, du ikke var involveret.
Du er her tilfældigvis bare i en stjålen politiuniform.
Jeg ved, hvordan det ser ud.
Men jeg var ikke en del af det.
Stop det, Wrenbrick.
- Mit fængsel, mine regler. - Han kan ikke hjælpe uden en stemme.
Han taler. Nå...
- Hvor løb monstret hen? - Spørg nogen, der ved det.
Han sagde, han ikke ved det.
Og du tror på, hvad kreaturet siger?
Kender dine politivenner til din krigshistorie, Philostrate?
Du var stor tilhænger af sparaser i Tirnanoc, var du ikke?
Hvad vil det sige?
Værsgo, fortæl dem,
hvordan du forsøgte at trodse din overordnede.
Du ville sætte menneskeliv på spil for at redde de monstrøse kreaturer.
Krigen har intet med dette at gøre.
Du løj også for hæren.
Gjorde du ikke?
Du sagde, du var menneske.
Og du lyver for os nu.
Lad ham være!
For natten.
Giv ham tid til at simre.
Gør det.
De har ret.
Vi har løjet
fra begyndelsen.
Stop, politiet!
Sikke en svinesti.
Hun er her ikke.
Den kreaturkælling.
Hun stak nok tilbage til Sortravnenes hule.
Lad os kigge der.
Hav nåde! Nåde!
Jeg kunne mærke dig i mit hoved.
Hvordan?
Da jeg kiggede på klingen over mig, vidste jeg det bare.
Denne gang...
Denne gang var det slut.
Drik lidt.
Kom nu.
Der er forskel på at vide, hvad der vil ske,
og så at se det.
Men det får en til at overveje, hvad der er vigtigt, ikke?
Nå...
Du er sikker for nu, bare du holder lav profil.
Sikker. Sikker i et bur.
Lige, hvor de vil have os.
Menneskene har våben og soldater, og vi...
Vi har ikke en skid.
Giv mig den.
Tak.
Jeg prøvede at huske sidste gang, jeg var lykkelig.
Sådan rigtig lykkelig.
Det var ved et gammelt egetræ.
Husker du det? Du og jeg?
Det er længe siden.
Det føles som en andens liv.
Da krigen startede, bad du mig stikke af med dig, og det burde jeg have gjort.
Jeg skulle aldrig have kaldt dig en kujon.
Du er den modigste, jeg kender.
Der er også et par ting, jeg ville ændre på, hvis jeg kunne.
Jeg tog dig for givet og burde ikke have ladet Philo komme mellem os.
Ord kan ikke beskrive, hvor meget jeg fortryder det.
Han kan være ganske nyttig, ikke?
Det er takket være ham, du er uskadt.
Hvad mener du?
Det var Philo. Han brød dig ud, ikke?
Ikke?
De dræber os næste gang.
De er bange. Det burde de være.
Der er en sparas på fri fod.
Undskylder vi nu for dem?
Selv efter alle de tæsk.
Jeg ser fandens skyldig ud.
Hvordan kunne den vide, kansleren ville være her?
Det må have været blindt held.
Leger vi stadig detektiv?
Det kom efter fe-fangerne.
- Hvorfor? - Hvorfor?
Hvorfor?
Hvorfor? Hvorfor bekymrer vi os?
Hvorfor bekymrer vi os?
Det er spørgsmålet.
Fordi folk bliver dræbt.
Sparasere blev dræbt, ikke?
Slagtet, lige for øjnene af os.
Vi kunne have stoppet det.
Vi skulle bare have indrømmet, at vi var fefolk.
Det havde ikke reddet sparaserne. Det havde ødelagt mit liv.
Ja, selvfølgelig.
At foregive at være menneske
er langt vigtigere.
Det var nødvendigt.
De hader os.
Nej! Nej!
- Det var nødvendigt. - Nej! Nej!
- De hader os. - Nej!
Vi hader os.
Philo og jeg er færdige. Han fik mig låst inde.
- Jeg kunne være død. - Derfor ville han bryde dig ud,
selvom han måske ikke ville klare den.
Det er typisk ham.
At få sig selv til at få det bedre ved at spille helt.
- Skide Philo. - I det mindste er han i live.
Hans darkasher bevæger sig.
Hvad skal jeg så gøre? Tage tilbage og hente ham?
Du kan ikke nærme dig Bleakness, ikke nu.
Hæren leder efter flygtede fanger på ethvert gadehjørne.
- Hvad laver han her? - Jeg bor her.
Det er en lang historie, men vent,
jeg er forvirret. Hvis det ikke var Philo, hvad skete der så?
Har du intet hørt?
Det er overalt i The Row.
Hvad er?
Det var en sparas.
En sparas?
- Jeg skal kaste op. - Hvorfor? Hvad er der galt?
Hun har synet nu.
Hun kan se gennem dens øjne.
Dine syner.
Den vil dræbe mig.
Fuck af.
Jeg hader ikke, hvem jeg er.
Virkelig? Efter alt, hvad præsten tæskede ind i os
om menneskelig renhed
og de syndige, beskidte feer.
Vi troede aldrig på noget af det ævl.
Vi meldte os stadig til hæren, ikke?
Vi blev stadig politimænd, ikke?
For at hjælpe folk...
For at hjælpe folk som os.
For at hjælpe os selv.
Det er meget nemmere at skjule sig blandt kreaturhadere
- i en uniform. - Jeg skjuler mig ikke længere.
At hjælpe politiet skader fefolket.
Du skjuler dig.
At hjælpe politiet skader fefolket.
Du skjuler dig.
Skader fefolket.
Du skjuler dig.
At hjælpe politiet skader fefolket.
Hvorfor ville den gøre dig ondt?
Jeg ved blot, det vil ske.
Stik af. Løb for livet.
- Hvortil? - Hvor som helst.
Alle andre steder end her.
Sådan fungerer synet ikke.
Det vil ske, uanset hvad jeg gør.
Siger hvem? En mima?
Siden hvornår har du troet på noget, en mima har sagt?
Siden mine syner begyndte at gå i opfyldelse.
Glem mimaerne.
Jeg får dig væk herfra.
Gennem hullet, jeg skar, i nettet.
Du hørte Darius. Hæren holder øje med himlen.
Vi flyver herfra i nat.
"Vi"?
Dig og mig.
Jeg tager med dig.
Så du vil bare stikke af med mig, mens Philo er fanget i Bleakness?
Jeg vil gerne hjælpe dig.
Du har brug for min hjælp. Lad mig hjælpe.
Jeg...
Nej.
Nej?
- Nej. - Jeg elsker dig.
Det ved du, jeg gør.
Jeg ved, du tror på dine egne ord, når du afgiver disse løfter.
- Selvfølgelig. - Men jeg kan ikke stole på dig.
Du aner ikke, hvad jeg har været igennem,
fordi der altid er noget eller en, der er vigtigere end mig.
Sludder.
Du er i chok.
Du døde næsten i aften,
så lige nu lyder det som en god idé at stikke af med mig.
Men du finder en anden værdig sag i morgen, og dagen derpå.
Du vil ændre mening, Vini, og det kan jeg ikke gennemgå igen.
- Undskyld. Det... - Nej, jeg...
Jeg ved, du mener det godt.
Men gang på gang har du gjort det klart, hvad der betyder noget for dig.
Det er ikke mig.
Da jeg hørte, at en embedsmand skulle henrettes,
en embedsmand, der blot havde skabt velvilje mellem vores nationer,
kunne jeg ikke bare se til.
Din regering har mistet for mange gode mænd.
Ja. Tilgiv mig venligst, hr. Millworthy.
- Du er fritaget for alle anklager. - Så jeg er fri til at gå?
Ja, vi håbede faktisk,
at der vil være en efterforskning
af gale Jonahs lille terrorstyre,
men i mellemtiden har vi brug for dig.
Vi vil bede dig være en del af en midlertidig regering, som vi...
De herrer, mange tak for tilbuddet.
Men hvis scenen har lært mig én ting,
er det at vide, hvornår jeg bør bukke.
Timing er afgørende. Så held og lykke.
Undskyld afbrydelsen...
Hr. Millworthy, jeg ved, hvad det vil sige at snyde døden.
Major Vir, jeg er meget træt. Intet kunne få mit til at blive.
The Burgue er vores hovedallierede, men dets regering er i kaos.
Disse mænd er fjolser. Rivaler, der er klar til at flå hinanden i stykker.
Du er en mand af integritet blandt hugorme.
Du er en mand med et klart hoved.
Ja, og jeg vil gerne beholde det.
Ingen ville bebrejde dig for at gå,
særligt med snakken om repressalier.
- Repressalier? - For mordet på kansleren.
Fefolket i The Row har huset terrorister.
Det vil få konsekvenser.
- Det antog jeg, du havde hørt. - Nej, faktisk ikke.
Det fåtal af jeres borgere,
der ønskede åben krig mod fefolket,
lader nu til at være flertallet.
- Tja, jeg... - Jeg hører,
at Carnival Row måske bliver jævnet med jorden.
Tilintetgjort.
Nej, det kan ikke passe.
Omend min regering ikke har principielle skrupler,
udkæmper vi allerede én borgerkrig.
Vi ville foretrække at undgå, at vores hovedallierede skulle udkæmpe deres egen.
Du forstår vel, hvad der sker, hr. Millworthy,
når gode mænd ser til og intet gør.
Ja.
Det gør jeg.
Her.
Apropos dårlig timing.
Jeg ved, du kom efter Vignette.
Du havde intet med sparaserne at gøre.
Det ved selv sergenten.
Hvordan det?
De mænd, du angreb for deres uniformer.
Pile dyppet i eliksir.
Du ville nødig se medbetjente komme til skade.
Du ville ikke være en del af et blodbad.
Sig det til inspektøren.
Sergenten går uden om inspektøren.
Vi har brug for din hjælp til at fange den.
Selv hvis jeg ville,
er det en formskifter. Det kunne være enhver.
Men mordene...
De er ikke forbundne. Der er intet at gå videre med.
Med al respekt, inspektør,
så tror jeg, du tager fejl.
Tænk over det. Den myrdede løjtnants lig
var placeret på en måde, så alferne virkede skyldige.
Så var de to sortravne placeret på en måde,
der pegede på The Burgue.
Og i går aftes blev vores fehadende kansler myrdet,
og en vred fefange blev sluppet fri for at skabe kaos.
Som om alle mordene skulle skabe problemer mellem mennesker og fefolk.
Jeg har set sparaser brænde levende, Berwick,
i en krig, hvor mennesker
skar deres hjemland i småstykker og tjente på det.
Det er intet under, de vil dræbe os.
Sænk stemmen. Monstret dræbte vores kansler.
Han er det sande monster.
Ham, og alle mænd som ham,
som undertrykker fefolket.
Ligesom mig.
Hvorfor taler du sådan her?
Gør os en tjeneste.
Skrid.
Vagt!
Tak.
Har du noget at sige?
Jeg tænker bare på, hvad folk ser i dig.
- Hvem? - Alle, jeg holder af.
Du mener Philo.
Medmindre du og Tourmaline er blevet venner.
Hun har været sød mod mig. Det er en sjældenhed.
Jeg gad vide hvorfor.
Du smadrede Philos liv.
Han smed alt væk på grund af dig.
Vil du også ødelægge hendes?
Det ved jeg ikke.
Det er mellem mig og hende.
Ja.
Du har ret.
Undskyld.
Hvordan er maden?
Jeg har altid været fan af Tourmalines madlavning.
Blandt andet, selvfølgelig.
Faktisk lavede jeg den.
Kan du lide marokker?
Tag det roligt.
Det er en spøg.
Hun må væk herfra, Darius.
Hvis du virkelig holder af hende, så hjælp mig.
Vi har besøgende.
Så I er kommet tilbage til anden runde?
Vi er her ikke efter dig, marrok.
Kaine.
Vini.
Gudskelov. Vi kom for at redde dig.
- Dit fjols. - Som du ser ud.
Hvordan kom I ud?
Vagterne havde os, men de begyndte at bekæmpe de andre fanger,
og jeg så mit snit.
- Men Philo... - Philo kan ikke flyve.
- Så I måtte efterlade ham? - En sand tragedie.
- Undskyld. - Politiet!
Satans!
Fuck!
Vini, alt har lige ændret sig.
De fanger, der slap ud, har ikke været inaktive.
Der er planer, Vini, store planer.
Ikke her.
Den marrok kan høre os. Han er måske ikke den eneste.
Vi flytter skjulestedet. Kom.
- Jeg... - Hvad er der i vejen?
Jeg er vist færdig.
Hvad fanden skal det betyde?
Med kampen, det hele... Jeg kan bare ikke længere.
- Hun er blevet skør. - Vini.
Dette er øjeblikket, vi har ventet på.
- Vi river nettet ned. - Godt.
Og det håber jeg virkelig, I gør. Jeg er bare...
- I må gøre det uden mig. - Hvorfor?
- Har du noget vigtigere at gøre? - Jeg afgav et løfte til en.
Vini, du er den bedste af os.
Du er nødt til at være en del af fremtiden.
Jeg er ude. Beklager.
Ja, vi beklager også.
Er det sandt?
Sendte du dem væk?
Du er det, der virkelig betyder noget for mig.
Så kan vi ikke nok få dig væk herfra?
Jeg beder?
- Ja? - Ja.
- Okay. - Ja!
Op at stå.
Er I tilbage efter mere?
Rycroft Philostrate,
du vil blive taget i politiets varetægt på én betingelse.
Du hjælper os med at fange kreaturmonstret.
Eller du kan blive her og rådne.
Critchmonster.
Lyv for dem.
Fortæl dem, hvad de vil høre.
Bare få os ud herfra.
Hvad siger du, Philostrate?
Okay.
Jeg hjælper.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Lotte Udsen