Hemma, för evigt hemma.
Sir.
För familjen.
Alla talar om dem.
Tack.
Ursäkta. Presenterna läggs här.
Hon är underbar.
Ezra.
Agreus! Mår du bra?
- Var är vi? - Vi är i trygghet.
Vi är i Ragusa.
Du hade en mardröm.
- Hade jag? - Ja.
Herregud.
Vill du prata om det?
Nej?
Jag är här. Du är här.
Det är det viktigaste.
Det enda som betyder nåt.
Vad är det där?
Det är tydligen frukostklockan.
Känner du dig redo? Jag kan hämta lite
- om du inte vill gå ner. - Nej.
Kom så går vi ner.
Okej.
Vi går ner.
Jag väntar på dig.
Störde jag er, madam?
Störde mig? Minst sagt.
De har placerat min man och barn i en annan byggnad.
Jag förstår tyvärr inte.
Vi var fyra där inne, tills ni dök upp.
Och sen kastas vi ut utan förvarning för att göra plats åt bara er två.
Var det här ert rum?
Jag kan försäkra er att vi inte var med och bestämde.
Vad är så speciellt med er två att Leonora själv skulle kasta ut oss?
Du kommer försent till jobbet, kamrat Hannah.
Självklart. Kommer genast, kamrat.
Ursäkta att det dröjde så.
Ingen fara, min älskling.
Den mannen. Var han inte på skeppet? Jag känner igen uniformen.
- Godmorgon. - Jag känner inte igen honom.
Han stal den nog. Det tycks vara så det går till här.
Här är frukosten.
Jag minns inte ert namn, men var ni inte ombord på The Swan?
Jo, madam, det var jag.
- Godmorgon, sir. - Godmorgon.
- Kom, kära du. -Är besättningen inkvarterad här?
Jag skulle gärna vilja veta vad kapten Haversham har att säga om det.
- Faktiskt... - Jag har inte berättat det,
men kapten Haversham och hans officerare... frigavs.
De släpptes? Verkligen?
Ja, madam. De lät officerarna gå.
Tur för dem. Otur för er, antar jag.
Inte den värsta sortens otur.
Bäst att jag ger mig iväg. Mitt jobb börjar strax.
Ta hand om er, miss Imogen.
Jobb? Det är illa nog att de håller oss gisslan,
men att låta männen arbeta.
Inte bara män, faktiskt.
Ursäkta att jag avbryter. Jag är Kastor. Trevligt att träffas.
Imogen Spurnrose. Men det vet du nog?
Det gör jag.
Jag antar att du skickats hit för att hålla ett öga på oss.
Leonora sa att du var smart. Inte som de andra sippa burguiska kvinnorna.
Och Leonora brukar ha rätt.
Jag är er blockledare.
Vilket kanske låter lite skrämmande,
men innebär bara att jag ska visa er rutinerna.
Lite som en butler, kanske.
Hjälpa er att inte hamna i trubbel.
- Att komma tillrätta. - Tillrätta?
Vi ska inte göra oss hemmastadda.
Berätta för denna underliga person att vi ska lämna
Ragusa så fort det går.
Just det.
Jag insisterar på att träffa ert befäl.
Eller är hon er drottning?
Den var bra.
Drottning, minsann. Kalla henne det när du träffar henne.
Det kan dock dröja ett tag. Hon är en upptagen kvinna. Det är krig.
Jag låter er två avsluta er frukost innan jag visar er till ert arbete.
Nej...
Agreus kommer inte att arbeta som en vanlig arbetare.
Alla jobbar här.
Det är ingen skam i det.
Det är den högsta äran för oss alla.
Älvor och människor. Män och kvinnor.
- Ni förväntar väl er inte att Imogen... - Det är en härlig promenad till fabriken.
Vi ses om en halvtimme.
Kom.
Vi har de senaste produktionssystemen.
Tillräckligt för att utrusta två arméer om vi måste.
Vi är små, men kan fortfarande slå ut dem.
Så ni båda ska få börja med en enkel...
Vart ska du?
Jag ska arbeta för oss båda.
Min älskling.
Tack.
Så...
Blockledare...
Vad ska jag börja med?
Nej. Ta bort hylsan först och ladda sen nästa.
Du har inte glömt hur man tar i.
Du har arbetat dig upp.
Det är inte jobbet som besvärar mig,
utan vapnen åt mina fångvaktare.
"Fångvaktare" är att ta i.
Se oss som befriare.
Och mina officerare? Befriade ni dem?
De drev ett slavskepp.
De hade inga legitima anspråk på sina liv,
inte efter att de hade stulit så många.
Inte slavar...
Underhuggare.
Ett rättvist utbyte.
Arbeta för din frihet.
Du får det att låta civiliserat. Som om de hade ett val.
Min besättning tvingade aldrig nån.
Din besättning tjänade ett system som gjorde alla till slavar.
Eller så gott som.
Och det vet du.
Du tjänade bra på det också.
Ja, du gjorde en rejäl vinst.
Och du försökte köpa till dig acceptans.
Inte för att du skulle få det.
Rätt patetiskt, om du frågar mig.
Jag frågar inte.
Jag vet att du svalde samma lögner som de arbetare du förslavade.
Förlåt, underhuggare.
Säg mig, vad driver nån som du
att göra en sån sak, va?
Du och Kastor verkar komma överens.
Var det ett stimulerande samtal?
Det var det inte.
Jag är ledsen, men maten är för arbetare, inte åskådare.
Det är väl inte meningen att hon inte ska äta?
Det var inte meningen att hon inte skulle arbeta, men så är det.
Så ridderligt.
Tröttnar du nånsin på att vara så självgod?
Gör du?
Hon har nog aldrig känt sig hungrig.
Det kunde ha varit nyttigt.
Vad är det med henne som hetsar upp dig?
Är det för att hon är vacker? Eller användbar?
- Ni borde vakta er tunga, sir. - Eller inte.
Hon är allt du inte är. Allt du vill vara.
Rik, kultiverad. Människa.
Det är verkligen trist att se alla arbeta, mr Kastor.
Visa mig var jag kan stå till tjänst.
Ett gott dagsverke idag, båda två. Vi ses imorgon för ett nytt.
- God natt, herr Kastor. - Kamrat.
Nåväl, godnatt, kamrat.
Och till dig, kamrat. Men jag måste be dig att vänta lite.
Varför det?
Leonora vill byta ett ord med dig.
- Oss båda, säkert. - Bara hon.
Följ med mig, mr Agreus.
Jag släpper henne inte.
De för henne tillbaka till dig oskadd, oroa dig inte.
Varenda rosett inkluderad.
Det är okej, min älskling.
Det tar säkert inte lång tid.
Så hur känns den?
Värdigheten som ärligt slit skänker.
Jag är ganska öm.
Men du gjorde det.
En dags arbete, för din egen räkning.
Jag fick intrycket att jag jobbade för dig.
Ingen jobbar för nån annan här.
Och det vi producerar äger vi. Allihop.
Varför i hela friden skulle jag vilja ha så många gevär?
De kanske behövs om du nån gång måste konfrontera en Pakt-armé.
Skulle du bli förvånad om du visste att jag har en mänsklig partner?
Med tanke på min situation skulle jag vilja säga nej,
men i ärlighetens namn, ja.
De fördomar jag växte upp med,
ibland är jag rädd att jag aldrig blir av med dem.
Revolution.
Den börjar i huvudet och i hjärtat.
Det är alltid svårare än man tror.
Ja, det är det, eller hur?
Jag älskar Agreus.
Men jag kämpar fortfarande med
tanken på människa och älva tillsammans.
Inget jag är stolt över.
Men...
Jag trodde att det kanske skulle bli lättare.
Eller att du skulle bli starkare.
Det kommer du att bli, ziska, jag lovar.
När jag först blev kär i Tomáš,
bad jag om acceptans.
Men dessförinnan bad jag om tålamod.
Tålamod?
Med hans fötter.
Hans fötter?
Hans avskyvärda, beniga fötter.
Som missbildade händer där hans hovar borde vara.
Jag gjorde mitt bästa.
Det gjorde vi båda.
Han vägrade länge att röra mina hovar.
De är en förvärvad smak.
Om de hade hittat Tomáš och mig tillsammans i Pakten,
skulle jag ha blivit avrättad
och mina horn uppsatta på en vägg som en varning.
Visste du det?
Han skulle ha blivit tillrättavisad,
i tron att han hade förtrollats av en Puck-fresterska.
Som om jag hade en sån makt.
Är det så i Burgue?
Jag vet inte.
Vi åkte innan man kom på oss.
Här är ni fria, Imogen.
Du och Agreus.
Här och ingen annanstans i världen.
Era lakan kanske inte är så fina,
men ni är fria att älska som ni vill.
Kan du se det?
Bra.
Och oroa dig inte, om jag kan vänja mig vid fötter,
kan du vänja dig vid hovar.
Om det är nåt du borde oroa dig för är det hans envishet.
Han verkar inte mer envis än nån annan man.
Det vi har byggt här bygger på en bräcklig idé,
människa och älva, man och kvinna, sida vid sida som jämlikar.
Vi har många fiender. Vi har inte råd att ha dem bland oss.
Om Agreus fortsätter att göra motstånd, blir jag orolig för honom.
För er båda.
Jag förstår.
Det trodde jag att du skulle.
När kan jag vänta hem Imogen?
Det får du fråga Leonora om.
God natt, kamrat.
Kastor.
Ja, kamrat?
Vad hände med madam Hannah?
Ursäkta?
Hennes madrass och saker, de är borta. Var är hon?
- Jag vet inte vem du pratar om. - Fru Hannah.
Hon sov i korridoren igår natt och du pratade med henne i morse.
Var är hon?
En sån person existerar inte och har aldrig existerat,
så ingen borde nånsin prata om henne igen.
Vi upptäckte att vi har mycket gemensamt.
Gjorde ni?
Ja. Man kan inte tro att hon leder en revolution när man pratar med henne.
Hon är bara en vanlig människa.
Men hon är inte vanlig.
Hon är befälhavare för en armé.
Hon fattar beslut.
Ger order.
Jag antar att hon gör det.
Vi har kanske dragit förhastade slutsatser om det här stället.
Förhastade?
Knappast.
Det finns ingen annan plats
där du och jag kan vara tillsammans, utan att nån reagerar.
Vi borde överväga Leonoras inbjudan att stanna.
Inbjudan?
Inbjudningar kan man tacka nej till.
Du vet ingenting om den här platsen, den där kvinnan.
Jag vet att hon förstår mig på ett sätt som ingen...
Som väldigt få andra kan.
Hon är en mördare.
Visste du det?
Kom igen.
Officerarna på The Swan släpptes inte fria.
Hon lät skjuta ihjäl dem.
Avrättade precis bredvid mig. Avrättade utan ens en rättegång.
Oskyldiga män.
- Jag kan inte tro det. - Det är därför du inte sett dem.
För att de ruttnar här i Ragusa.
Önskar du detsamma för oss?
Imogen, det här är ett hemskt ställe.
Ett onaturligt ställe,
vad de än säger till dig, vad du än hör.
Men vi är tillsammans här. Det är nåt, eller hur?
Imogen...
Det finns så mycket jag vill att vi ska lära oss om varandra.
Så många sätt jag vill att vi ska älska varandra på.
Här får vi kanske en chans.
Jag önskar att det vore sant.
Det gör jag.
Men det här stället är en lögn.
Jag kommer inte att vila förrän vi har hittat en väg ut.
Inte du heller.
Om det här är en lögn, är inte varje plats en lögn?
Tänk om det här är den bästa lögn vi kan hitta?
Vart ska vi ta vägen?
Vart kan vi ta vägen?
Jag vet inte än.
Men var det än är,
kommer det inte att vara lika farligt som här.
Du har övertygat min general
att Pakten köper burguiska gevär för att använda mot oss.
Varför skulle jag tro på en sån rapport?
För att jag såg affären göras upp i Balefire Hall, med mina egna ögon.
Och jag riskerade livet för att låta er veta.
Ezra Spurnrose, till er tjänst.
Jag är hemma!
Där är du ju.
Stannade du och tog en öl?
- Bara en eller två. - Eller tre eller fyra.
Bäst att du tvättar dig. Middagen är strax klar.
Pappa?
Givakt!
- Rapportera. - Alla närvarande och redovisade, sir!
- Mamma? - Ja, sir.
- Farfar? - Ja, sir.
Bra jobbat, Rafe, pojken min.
Vilken hand?
Verkligen?
13:e lätta dragonkompaniet!
Tack, pappsen!
Kom hit.
Är det du, pojk?
Ja, pappa.
Vad i helvete?
Ville grabbarna köpa dig några öl för att du dödade vittersubban?
Tänk på vad du säger, pappa.
Du vet vad Molly tycker om fult språk inför pojken.
Världen är ful.
En polis familj kan inte vara döv och stum i tider som dessa.
Bäst att pojken vänjer sig vid det.
Du har rätt, far.
Övertyga Molly, så hänger jag på.
Kunde jag åstadkomma mirakel, skulle jag inte i den här stolen! Skål.
-Är det min paj? - Ja, kött och njurpaj ikväll.
Det är dyrt.
Pojkarna, de köpte det särskilt.
- Inte så illa att vara hjälte, eller hur? - Pappa!
Några vänner är här och hälsar på.
Jag är stolt över dig, pojk.
Helvete också.
Den här är 13:e lätta dragonkompaniet, va?
Ja!
Hur visste du det?
Jag bar själv samma uniform.
Tills jag slet ut den...
I Tirnanoc.
Jag och min kompis där.
I tursamma 13:e.
Kommer ni hem till mig?
Hallå.
Vill dina vänner stanna på middag? Det finns tillräckligt.
Nej, de stannar bara en stund.
Varför går du inte upp och tar med dig pojken?
Det behövs inte, madam. Vi har lite kul bara, eller hur?
Oroa dig inte.
Jag bits inte.
Vad har du mer?
Du.
- Din jävla lilla... - Ta det lugnt, Dombey.
Lyssna på mig bara.
Om du vill döda mig är du välkommen att försöka.
Där ute. Det är rättvist.
Inte mitt hem! Mitt jävla...
Så är det inte.
Borde ha tagit hand om marroken när vi hade chansen.
Hör på, din skitstövel.
Vi kom hit för att rädda dig.
- Från vad? - Raven.
Den där älvan du dödade var gift med en av dem.
De söker hämnd.
Nej. De skulle inte våga döda en polis.
Det är inte som förr.
Som de ser det, om de går under,
så tar de med sig några av er i fallet. Dig först.
Fan ta dem. De kan försöka.
Om vi kan fånga den som dödade de andra två Raven,
ge dem en gnutta rättvisa, så kanske de lugnar ner sig.
Tänk på det.
Låter det vettigt?
Men vad kan jag göra åt det?
Det var inte jag eller nån av de mina. Jag skulle veta.
Jag tror dig. Även om de inte gör det.
Sån tur jag har.
Vem är den misstänkte? Om nån måste hängas.
Jag vet inte.
Men det var inte en människa. Det var definitivt en annan älva.
Om du slutar vara en fjant och hjälper mig,
så kan jag faktiskt ta fast dem.
Hjälpa dig?
Lugna ner situationen, istället för att elda upp den.
Kanske rädda ditt eget skinn samtidigt.
Åt helvete med det här.
Det luktar älva.
Jag vet att du är där.
Du följde efter mig.
Jag hoppades att jag hade fel, men här är du,
- för att varna svinet. - För att avstyra en katastrof.
- Du valde fel sida. - Det finns inga sidor.
Om det vore sant hade det här inte hänt.
Vi skulle inte behöva slåss.
Och så fortsätter det i all evighet.
Förutom att de är så många fler än oss.
Tänk efter, Vignette.
De springer ut bakvägen!
Du gav honom ett försprång?
Helvete också!
Vem fan är det där?
Du dödade hans fru. Bäst att du snor på.
- Kom igen! - Sakta ner för fan!
Dombey, kom igen!
Har vi tappat dem?
Och han tar våra värdefulla resurser
- och ger dem till Pakten? - Kom igen!
Ur vägen!
- Dombey! - Jag är bakom dig!
Medan vi sjunker längre ner i detta ekonomiska träsk.
Ur vägen!
Det är dags att unge Breakspear lär sig sin läxa!
Vi är en nation av ånga och industri!
Vi är en nation som har tro!
Vi är en nation...
- Hallå! Vänta! Han stal min häst. - Spring!
- Ta henne! - Det här är inte din kamp!
Darius!
Darius, där framme!
Se upp, älva!
Vad i helvete!
Dombey!
Nej!
Du gör bara saken värre!
Kom igen, gamling.
Nu går vi.
- Det var den här pistolen, va? - Snälla...
Eller hur?
- Kaine. Sluta! - Han...
- Han dödade Oona! - Det för inte tillbaka henne!
Nog! Båda två!
Så det är det här du har blivit?
Det är vad människorna gjort mig till.
Arrestera Philostrat.
Ni två, följ med mig!
Älva på fri fot!
Rör dig inte!
Ett jävla helvete där ute.
Ta hit den där slammiga halvblodstönten.
Kasta honom i en cell. Han kan råka ut för en liten olycka.
Nej.
Jag vill inte att han ska stinka ner stället.
Dessutom vet vi var vi kan hitta honom.
Berwick!
För tillbaka den smutsiga vittran till The Row
där han hör hemma.
Och kan nån fånga den jävla marroken!
Philo. Vad har du gjort?
Uppdaterade konstapel Dombey om vårt fall.
Han tog det förvånansvärt bra.
- Mår du bra? - Du sa inte att kompisen var en marrok.
Du borde ha låtit mig döda honom!
- Philo förrådde oss! - Skydda honom inte.
Det gör jag inte! Han var inte måltavlan.
Philo har valt sida.
Han är med dem.
Jag varnade dig, men du lyssnade inte.
- Varför säger du det? - Döden.
Dess stank finns runt omkring dig.
Det var inte meningen att använda svart magi. Men...
Jo, det var det, men det var för att hjälpa nån.
Synen är en förbannelse. Jag sa ju det.
Det hände igen.
Jag såg genom ögonen på... saken som har dödat människor.
Men den här gången skulle den ta mig!
Såg du din egen död?
Allt annat som synen visade mig har uppfyllts.
Har den nånsin fel?
Jag vet inte, mitt barn.
Men det finns vissa saker som de levande inte ska veta.
Snälla du.
Jag misstänkte att du skulle komma tillbaka så jag markerade rätt sida.
- Men nu är det för sent. - Nej, vilken sida?
Sidan med ett gammalt recept.
För att framkalla ljuset och rensa ut mörkret inom dig.
Att få bort den där gamla häxan ur mig?
Men om du försöker rensa ut mörkret efter att du har blivit mörkret...
Nej. Det har jag inte. Jag svär. Jag har inte blivit mörkret.
Nej, inte jag. En engångsföreteelse bara,
där jag hjälpte en vän och det är över nu, så...
Snälla?
Härligt!
Så jag blandar ihop den här lilla drycken och sväljer den och puff,
ingen mer häxa eller syner eller nåt av det?
Jag vet inte.
Det är gammal magi.
Ingen har provat den på sex århundraden.
Okej, tack för att du hjälper mig.
Tacka mig inte.
Giftet finns djupt inom dig nu.
Även om det fungerar, att dra ut det,
kommer bli olidligt.
Färsk alruna?
Kan fan inte...
Öppna inte dörren!
Darius?
Vad är det för dag?
Det är Martyrens dag, samma som i morse.
Gjorde jag dig illa?
Mig? Nej, jag mår bra.
Är du en marrok?
Ja.
Förlåt, jag utelämnade den biten.
Men hur? Det är inte ens fullmåne.
Pakten hittade ett sätt.
Det var så de vann kriget.
Det var en marroksoldat som bet mig.
Jag beklagar.
Efter att armén fick reda på vad jag bar inom mig,
låste de in mig.
Försökte ta fram det på olika sätt.
Experiment, tester.
Olika former av smärta.
Just det. Ärren.
Ja.
Ärren.
Ibland,
var smärtan så stark...
Jag...
Jag bad.
Jag bad verkligen att jag skulle dö.
Men varför gjorde de det?
De ville ha sin egen marroksoldat.
Nej, varför skulle din armé förråda en av sina egna soldater?
Jag var inte soldat längre!
Jag var bara en vittra!
Förlåt.
Förlåt så väldigt mycket.
Kan du kontrollera det?
Ja, för det mesta.
Men det är bäst att inte sticka mig med nåt vasst.
Nej, snälla.
Följ med in och snygga till dig.
Bäst om jag stänger in mig här.
Jag lovar att inte sticka dig med nåt vasst.
Jag får ut dig och du tackar mig genom att ställa till med mer problem?
Jag försökte stoppa det, men lyckades inte.
Polisen är på väg, Boz.
Säg åt de dina att gömma sig.
Är du sårad?
Nej, är du?
Jag borde kanske säga "bra gjort"?
Polisen vet att det var du.
Du måste fly.
Fly vart då?
Tillbaka till Tirnanoc?
Jag kan få ut dig tills det lugnar sig. Hitta ett säkrare ställe åt dig.
Du valde sida mot älvfolket och alla vet det.
Det är inte jag som måste fly.
Jag klarar mig.
En hel Ravenflock håller inte med.
Och jag kan inte göra nåt för att skydda dig.
Ta dig härifrån om du kan.
Jag ska ingenstans.
Nåväl, skål för det.
Fan.
Ja.
Vackert par vi är, va?
Det var vi, ett tag.
Och det var kul att lura oss själva.
Ja.
Det var det.
De jävla snutarna är här! Stick!
Var fan gömmer de där Black Raven sig?
- De dödar oss alla. Jag måste varna dem. - Jag gör det. Du ska inte gå.
Gå inte!
Skynda på!
Bäst att inte komma i vägen för dem!
- Var är Raven? - Låt honom vara!
Dombey! Vad fan är det här?
- Du! Var är Black Raven? - Gör oss inte illa!
- Berätta för mig då. - Jag vet inte!
- Säg mig var fan de är! - Snälla, skada oss inte!
- Säg det nu eller... - De är där borta!
- Raven är här borta. - Dra åt helvete! Fortsätt!
Den här vägen, grabbar!
- Kom igen! - Den här vägen!
Ta ut dem.
Sluta skjuta!
Det är mig ni söker.
Jag åkte till Burgue för att få tag på snuten som dödade Oona.
Är det den här?
Hon förtjänar inte en snabb död.
Spara henne till Hydran.
Undertexter: Sara Ritzén Awunor
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir