Klar mod styrbord.
Der er intet at frygte.
Pagten er en civiliseret nation.
De truede med at sænke os.
Advarselsskud...
...så vi adlyder. En ren formalitet. Vi er ikke i fare.
Mens vi sejler mod Pagten med en bajonet i ryggen?
Pagten er en gammel, korrupt stat. De er motiveret af penge.
Alt kan købes til en pris, inklusive vores frihed.
- Sådan fungerer civilisationen. - Agreus, jeg er burgenser.
Vi var i krig med dem for få år siden. Og tja...
...os to sammen, i betragtning af, hvem vi er...
Hvem vi er?
Du er datter af en fin familie,
og jeg er rig. Det er det eneste, der betyder noget.
Penge og status.
Kom.
Vi lægger til havn, sir.
- Hvor? - I Ragusa, sir.
Storartet.
Jeg har mange forbindelser dér. Det bliver intet problem.
Kom, elskede. Det er en smuk gammel by, og havnen er ganske charmerende.
Skal vi gå op?
RAGUSA HAVN
Afsted!
Afsted.
Afsted!
Stil jer op på række.
Fangerne er klar.
Godt arbejde.
Godt arbejde, kammerater.
Det her er en skandale.
Har du fuldkommen mistet kontrol over dine mænd, sir,
eller har de fået ordrer om at stjæle min ejendom?
Stjæle? Nej, dette er ikke at stjæle.
Betragt det som...
...omfordeling.
Løjtnant.
Før Hendes Majestæt bort.
- Nej. Rør mig ikke. - Imogen, se på mig.
- Det er okay. - Nej.
- Før mig ikke bort... - Slip hende!
- Nej. - Så er det nok.
Agreus. Nej. Gør ham ikke fortræd.
Imogen.
Det er usandsynligt, at en menneskelig morder kunne placere liget så højt.
Har du lyttet til et ord, jeg har sagt?
Hvert et ord. Du siger, at I ikke dræbte nogen på toget.
Ingen. Men nogle ville mene, det havde været fortjent.
Jeg reddede selv betjentens liv.
Jeg ved, at du ikke tror, dine venner gjorde det.
Måske lægger politiet en fælde.
Kunne dine gamle kammerater ikke finde på dét?
Jo, hvis de mente, det var besværet værd,
men de kunne allerede hænge jer alle for togrøveriet.
- Tager du overhovedet det her alvorligt? - Ja.
Hvad vil du så gøre ved det?
De afholder en fest på Balefire i aften.
Det halve parlament vil være der.
- Diplomater, fornemme folk... - Hvad har det med noget at gøre?
Du vil vel ikke...
Ikke i aften.
Kender du et bedre tidspunkt?
Det ved jeg ikke. Aldrig?
Vi har talt om det her.
Det er det eneste kort, jeg har tilbage.
Det er den hurtigste måde at få dig selv dræbt.
Jeg kan komme ind i aften. Jeg får måske ikke chancen igen.
Hør, jeg beklager.
- Jeg ville ikke sige det på denne måde. - Nej.
Du ville vel hellere snige dig bort og lade Mima sige det. Igen.
Vignette...
Det lader til, du allerede har besluttet dig.
Det lader det til.
Og de fornemme skiderikker vil sikkert tro dig.
En halvt alf-horeunge, der siger,
at Jonah Breakspear ikke har ret til at være kansler.
Jeg forventer ikke at blive inviteret til te hos familien.
Men de får sandheden at vide, og det er det vigtigste.
De vil smide dig i et hul og glemme dig, før de spiser deres dessert.
Fanden tage dig.
Når det er ovre, når det er sikkert, kontakter jeg dig.
Virkelig?
Fra fængslet, eller fra en kirkegård?
Tag ikke hensyn til mig.
For jeg græder ikke for dig denne gang.
- Okay så. - Okay så.
Philo.
Du er et fjols.
Bed dine venner holde lav profil.
I morgen vil Balefire have større problemer end Sortravnene.
Akos!
- Hej med dig. - Hej.
- Hvordan går det? - Godt.
Ja?
Hvad er det her sted?
Hvorfor har I bragt mig hertil?
Hvor skal I hen? Jeg taler til jer.
Dig dér. Hvor er herren i huset?
Leonora.
Mit navn.
Kald mig Leonora.
Hvor malerisk.
Udmærket, Leonora.
Hvor er herren i huset?
Et sted i nærheden.
Er det ham? Betjenten?
Hvorfor er jeg her?
Det finder du tidsnok ud af, ziska.
- Hvad er det her for et sted? - Det siger jeg gerne. Giv mig dem dér.
Ikke tale om. Forklar mig stedet.
Det er et hus.
Folk sover her.
Dette er et køkken.
Her laver folk mad, og sommetider spiser de,
når maden er klar.
Jeg ved, hvad et køkken er.
Jaså? Og forstår du dig på kartofler?
Jeg bad ikke om frækheder.
Jeg bad om svar.
Jeg er træt, jeg er langt væk hjemmefra,
og jeg aner ikke, hvor Agreus er,
og intet giver mening.
Hvorfor ikke, ziska?
Jeg er burgenser.
Det siger du ikke.
Det her virker ikke som Pagten, jeg lærte om.
- Nå, ikke? - Nej.
Pagten er en streng feudalstat og et skrækkeligt sted.
Det var det også.
- Var? - Det var et skrækkeligt sted.
Men så så vores land et nyt lys.
Pagten, som du kender, er borte.
Næsten.
Men Pagten er så stærk.
Folk er stærke.
Regeringen var en parasit, der mæskede sig i dem.
Indtil vi stod sammen og begyndte at rydde op.
Taler du om en revolution?
Selvfølgelig.
Det var uundgåeligt,
så snart folket indså, at de var frie, og altid havde været det.
Hvad skete der med Pagtens herrer?
Kan du række mig gulerødderne?
Jeg beder?
Tak.
Generer det dig sådan at hjælpe mig?
Du er en tjener.
Vi spiser begge suppen. Kan du ikke hjælpe med at lave den?
Det er ikke passende.
At have en puk som elsker er vist heller ikke passende.
Undskyld mig?
Jeg hørte, du ankom sammen med en puk.
Noget af en skandale.
Det er næppe din bekymring.
Men folk taler.
De har så lidt i deres egne liv,
at de nedgør dem, der finder noget godt.
Er det, hvad du tror?
Agreus er den bedste mand, jeg nogensinde har mødt, faun eller andet.
Sig dét til sladdertaskerne.
Han lyder som én, der er værd at kende.
Bliver du og spiser med?
Du hjalp med suppen, så du kan dele den.
Jeg vil ikke have suppe.
Jeg vil se husets herre, og jeg forlanger at se Agreus!
Før betjentene bort.
Dig, dig, dig.
For Guds skyld, løjtnant, hvor fører du dem hen?
Hvis I ønsker løsepenge...
Våben til våbenkammeret.
Guld og sølv til skatkammeret.
Det er fandeme pirateri.
Når mine kontakter ankommer, vil det være slemt for jer.
Jaså?
Vores lande er ikke længere i krig.
Der er traktater.
Dette er imod enhver søfartskonvention,
enhver af havets love, som civiliserede nationer har aftalt.
Fanden tage jeres traktater.
Vi har en anden lov her.
Jeg får dig pisket for det her.
Løjtnant!
Jeg fandt den.
Kaptajnens logbog.
Flot arbejde.
Vi leder efter...
...en Agreus Astrayon.
Ejeren af Svanen.
Jeg er Agreus Astrayon.
Jaså?
Jeg sværger.
Jeg ejer det fartøj og virksomheden bag.
Nå...
Du skylder mig en undskyldning,
og så kan vi løse det som gentlemen.
Du er en klasseforræder, hr. Astrayon.
Hundredvis af personers sved og blod er på dine hænder.
Svanens besætning,
I er befriet fra jeres kontrakter
og er fri til at gå.
Det er blot en misforståelse.
Op mod muren!
Kontakt grev Bozak, han står inde for mig.
- Vær barmhjertig! - Stille.
Jeg beder.
Når han kommer, ved I så, hvad der vil ske jer?
Gør I?
Klar, front!
Dæk...
...og en!
Præsenter våben!
Stå ret!
- Velkommen til Burgue, ambassadør. - Tak.
Kom med mig.
Kansler Breakspear,
min nation står over for et oprør, der har forenet mennesker og feer
i en grotesk og unaturlig pøbel ved navn Det Ny Daggry.
Hvis de får lov at sejre,
er det kun et spørgsmål om tid,
før de går op imod Burgue.
Men de sejrer ikke, kansler.
Og vores symbolske køb af våben fra Burgue
vil sende et budskab til verden om,
at konflikten mellem vores to nationer er forbi,
og at en ny æra med styrke, sammenhold og fællesskab venter forude.
Borgmester Vir, ikke sandt? En fornøjelse. Runyan Millworthy til tjeneste.
Vi har mødt hinanden, sir. Her i Burgue.
For omtrent en måned siden.
- Du husker det måske ikke. - Tilgiv mig.
Åh, jeg husker. Firesday-banketten.
Hvad kan jeg gøre for dig?
Jeg vil gerne tale med dig, diskret.
Tilgiv mig, jeg er ikke vant til diplomatiske formaliteter.
Heller ikke jeg, sir. Militærmand.
Så lad mig tale ærligt.
Jeres køb af våben er ikke en symbolsk handling, vel?
Sandheden er, at I har slemt behov for militær hjælp.
Så lad også mig være ærlig, sir. Forveksl ikke vores strategi med svaghed.
Officielt er dette blot en udveksling af sværd
mellem tidligere fjender.
En venskabelig gestus.
Men uofficielt er det så ikke sandt,
at Pagtens industri er svækket
af udbredelsen af Det Ny Daggry og deres egalitære ideologier?
Du må forstå, sir, at jeg må rådføre mig med ambassadøren.
Selvfølgelig. Omend rapporter om arbejdsforstyrrelser og mangel
vil gøre jer ret så sårbare.
Udmærket, hr. Millworthy.
I alliancens ånd fortæller jeg dig åbent,
at købet af disse rifler var mere end en symbolsk gestus.
Vores infanteri lærte på den hårde måde,
at rifler fra The Burgue var vores overlegne på lang afstand.
Og vi agter at gøre brug af dem.
Mod Det Ny Daggry.
De er en trussel mod den naturlige orden.
Feer og mennesker, der kæmper side om side.
En stødende bondedagdrøm.
Lad mig så spørge, hvordan agter I at besejre denne dagdrøm?
Som jeg forstår det, hr. Millworthy,
så drømmer de døde ikke.
Hvem tror ambassadøren, han er?
Forventer han, vi tror,
at han vil købe vores våben af symbolske årsager?
Det er nok derfor, han ønsker 200 tons symbolsk krudt.
Vi ved, hans hær er i knæ. Vi ved, han har brug for de våben.
Han ved, at vi ved det.
Netop. At foregive andet er at fornærme vores efterretningskorps.
Der kan dog være en vis fordel ved at tilslutte sig Pagtens lille krig.
Hvad skulle det være?
Ingen ville kræve valg mod en kansler i krigstid.
Gud fri mig vel. Tror du, jeg brænder sådan for jobbet?
Vi ville ikke gå i krig.
Bare sælge dem våbnene.
Sophie, vi hader Pagten. Vi bekæmpede dem i årevis.
Men Det Ny Daggry kan blive en endnu større trussel.
Vrangforestillinger som deres spreder sig som sommersygdomme.
Det er bedre at bekæmpe infektionen i Pagten end i Burgue.
Og ville vores rifler i deres hænder være nok til at vende krigen?
Nej.
Ikke hvis vi også bevæbner Det Ny Daggry.
Og når begge sider er svækket,
kan vores hære generobre Tirnanoc.
Må guderne hjælpe fjolset, der undervurderer dig.
Du ser fremtiden lige så klart, som jeg gør.
Vi tænker det begge.
Det er bare mig, der siger det højt.
Og at generobre Tirnanoc var det, din far altid ønskede.
Du kunne skrive dig selv ind i historien som manden...
...som kansleren, der gjorde os til et imperium igen.
Og det var noget, han aldrig formåede.
Hvad er en profeti værd,
når man har forstand nok til at se en mulighed og gribe den?
- Tror du, parlamentet kan klare det? - De hader Pagten.
Dit parti er altid imod krig. Hvordan vil du overtale dem?
Jonah, du har den skrækkelige vane at undervurdere mig.
Du kunne også gå glip af muligheden.
Vente til næste valg, som du muligvis taber,
og vende tilbage til dit gamle liv.
Jeg støtter dig selvfølgelig uanset hvad.
Det er din beslutning, kansler.
Vi smutter.
Vi løb ind i problemer.
Så du holder ikke vores aftale?
Vær nu ikke fjollet, hr. Philostrate.
Vi feer holder vores løfter, i modsætning til jer.
Men disse lokaler er midlertidige, forstår du?
Det er dumt og desperat.
Det gør så ondt, han har mistet fornuften, og nu får han sig selv dræbt.
Egoistiske skiderik.
Der må være en anden måde at gøre det på.
Nogen idéer?
Ingen i øjeblikket, Vin. Beklager.
Hvad med den døde mand, den myrdede soldat?
Det giver ingen mening.
Jeg ville nødig sige det, men...
Dahlia har skulet til dig siden røveriet.
Det kan ikke passe.
Hun ville vel ikke dræbe nogen og give mig skylden, bringe alle i fare,
bare for at være trodsig?
Nej! Du godeste nej, Vignette.
Jeg ville aldrig tænke den slags.
Du må gerne gå, Wilson,
hvis der ikke er andet.
Frue.
Nilly?
Du burde have ventet til aften. Hvad hvis du var blevet set?
Jeg har tærte med til dig.
Her.
Den er stadig varm.
Du er sulten.
Jeg burde være kommet tidligere.
Tjenerne var overalt.
Hvis du bliver taget i at skjule mig...
Jeg var nødt til at se dig.
Jeg skal til te med fabriksejerne i eftermiddag.
Hvor meget har vi tilbage?
Syv hundrede tusinde gylden.
En smule mere, hvis vi sælger hestene.
- Vil det være nok? - Det skal det være.
Dit hår ser skrækkeligt ud.
Jeg har ikke dine talenter.
- Jeg er ikke fingernem. - Jeg gør det.
Det er bedst, de holder øjnene på dit smukke ansigt, og ikke dét med småt.
Jeg har spurgt diskret
til din bror og hans opholdssted i The Row...
Hans hoved er så hårdt som hans horn.
Han dukker op, når han har brugt sin sidste stiver.
Er du ikke bekymret?
Han overlever.
Vi overlever alle.
Der er kun lidt arbejde tilbage.
Det er snart forbi.
Det lover jeg.
Darius.
Se, hvad pukken har slæbt ind.
Godt at se dig i gang.
Hvad tog dig så længe?
Jeg er ikke politi længere. Det var det eneste, jeg kunne gøre.
Jeg er ikke engang menneske mere.
Klart.
Fjollede mig.
Det er dig, der har alle problemerne.
Jeg havde travlt med at få røvfuld,
sulte og fryse bollerne af i fængslet,
men jeg er ked af at høre, at du mistede dit job.
Er det basiliansk lam?
Var det så slemt derinde?
Svinene opdagede, at den marrok, der bed mig, var et Pagt-våben.
Så de foretog tests...
...hver dag.
De fik mig til at gøre ting.
De satte andre fanger...
...ind hos mig.
De kom ind...
...men de kom ikke ud.
Undskyld, Dari, jeg prøvede.
Hvad fanden skal jeg sige?
Jeg gjorde alt for at få dig ud.
Var det før eller efter, at du sagde op og efterlod mig til at dø?
Okay.
- Jeg lader dig være. - Hvor tror du, du skal hen?
Tror du, du er den første idiot, der har tænkt med sin pik?
Sådan var det ikke.
Er du færdig, eller vil du også æde mig?
Uden min skjorte er det vel nemmere.
Værsgo.
Lad støvlerne være, de giver lidt knas.
Faktisk...
...kunne jeg bruge tre mere af dem der.
Lidt blodigere.
Og et sted at skjule mig.
Du er i sikkerhed her. Jeg har en aftale med udlejeren.
Jeg kender det blik.
Hvad har du planlagt?
Jeg har en plan om at åbne The Row.
Dig? En halvblods horeunge?
Du ser på Absalom Breakspears halvblods horeunge.
Mere te, hr. Marlow?
Ja, tak.
De herrer, tak fordi I kom.
Jeg ved, der har været bestyrtelse omkring kanslerens politikker.
Frk. Longerbane, uden kreaturerne til at arbejde på fabrikker og i butikker
har mange af os måtte lukke vores virksomheder.
Jeg foregiver ikke at forstå mig på forretninger, de herrer,
men jeg vil mene, vi bør støtte op om kanslerens politik.
- For Burgues bedste. - For Burgues bedste?
Politikken har udelukkende gjort det dyrere at drive forretning.
Tilgiv, at jeg modsætter mig,
men røvede en bande alfer ikke ét af jeres toge i går?
Hvis de kan gøre det, hvad slags ravage kunne de så skabe,
hvis de fik lov til at strejfe frit omkring?
Gårsdagens henrettelser sendte den rette besked.
Det er godt at tage sig sine forholdsregler,
men vi er mænd, der har familier at forsørge.
Selvfølgelig.
Og børn at beskytte.
Men I skal ikke lide under jeres loyalitet over for partiet.
Jeg mener, loyalitet bør belønnes.
Så i loyalitetens navn
vil jeg gerne øge min afdøde fars investeringer i jeres fabrikker.
Jeg har allerede afgivet dette tilbud til andre partimedlemmer.
De har alle accepteret.
Denne kontrakt øger din ejerandel i min fabrik
ganske betragteligt.
I er forretningsmændene,
men jeg kunne næppe låne uden sikkerhedsstillelse,
ikke sandt?
Men med kreaturerne spærret inde i The Row har vi ingen arbejdsstyrke.
Og uden billig arbejdskraft,
har vi ikke en martyrs chance for at kunne betale dig tilbage.
De herrer, lad mig fortælle jer en lille hemmelighed.
Jeg tror, jeg kan overtale kansleren til at sende støtte til Pagten
i dens kamp mod Det Ny Daggry.
Når det sker,
får vi brug for, at alle industrier arbejder på fuld kraft.
Undtagelser vil blive gjort,
så dygtige fearbejdere kan vende tilbage til fabrikkerne.
Og I, mine herrer,
vil tjene en formue.
Men at hjælpe Pagten
vil stride imod alt, din far stod for.
Jeg er ikke min far, hr. Fletcher.
Jeg er så taknemmelig for, at I alle valgte
at støtte mit lederskab i disse bekymrende tider.
Jeg forlader aldrig din side.
Hvis jeg kunne bytte plads, gjorde jeg det.
Jeg elsker dig.
Uden dig er jeg...
...et fjols.
Mit fjols.
Det er okay.
Jeg er her for dig. Jeg forlader dig ikke.
Er du okay, kære?
Der er ikke længe igen.
Måske er der stadig en måde at give Burgue-skiderikkerne en lærestreg.
Hvad mener du?
Jeg tror, jeg har en plan. Jeg får brug for hjælp. Fra jer begge.
Vi beder dem om hjælp, og så skyder de pigen?
De er fucking monstre, Dahlia.
Menneskene ændrer sig ikke.
Vignette var et fjols.
Pas på.
Videre.
Denne vej.
Agreus?
Jeg troede aldrig, vi skulle ses igen.
- Hvad er dette sted? - Det er vores hjem for nu.
Vores hjem? Skal vi blive her?
Mændene sagde, vi skal dele det med to andre familier.
Dele det?
Indtil jeg kan skaffe løsesummen for vores frihed.
Ja. Der må være en måde, du kan købe vores skib tilbage
og få besætningen løsladt.
Hvad er der i vejen? Er du okay?
Ja. Selvfølgelig. Jeg vil prøve.
Og du? Hvad skete der?
- Tja... - Sid her.
Det var ganske forvirrende.
De placerede mig i et hus og gik igen.
Hvilket hus? Jeg forstår det ikke.
Heller ikke jeg. De efterlod mig som bagage.
Den eneste, der talte til mig, var en gammel stuepige.
Hun bad mig skrælle kartofler,
og så kom hun med nogle uforskammede bemærkning...
Om hvad?
Om os, faktisk.
Kendte hun til os?
Ja.
Det var meget underligt.
Hun talte ikke som en stuepige.
Hun talte om revolution.
Det var, som afventede hun min reaktion.
- Hun testede dig. - Ja.
Måske er jeg...
Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Hun havde et brækket horn. Hun sagde, hun hed Leonora.
Leonora?
Ja.
Denne kvinde?
Er det hende?
Ja.
Ja, det er det.
Men hvem er hun?
Jeg kunne ikke vågne op,
uanset hvor meget jeg prøvede, og så...
Hun åndede noget ind i mig, og...
...pludselig var det, som om jeg var inde i en anden...
...og så, hvad de så.
Jeg beklager, Mima. Jeg vidste ikke, hvem jeg skulle gå til.
Det var godt, du kom til mig, barn.
Er du sikker på, du så Aoife Tsimani?
Jeg er ved at blive skør, ikke?
Måske noget værre.
En haruspeks' magt kommer fra døden.
Det er en mørk magi.
De siger, Tsimani tryllede bæstet, der dræbte hende, frem,
og der var rygter om, at for dem, der var villige til at betale,
ville hun gå ind i andres sind og tvinge dem til at gøre ting.
Onde ting.
Siger du, hun er inde i mit hoved?
Hvordan? Hun er død. Jeg så hende dø.
Må jeg?
Jeg beder?
Mima?
Du sagde, du så Tsimani krydse over?
Var du til stede?
Ja, det var jeg.
Da hun døde,
gav hun sin kraft videre til dig.
Jeg vil ikke have den.
Jeg vil ikke have noget med den at gøre.
For din egen skyld, barn, håber jeg det ikke.
For synet er en forbandelse,
og at acceptere det onde er at blive ond.
Oona er villig til at ofre sit liv for dette.
Det er Kaine, Phaedre og jeg også.
Dahlia, vi har chancen for at smide deres hykleri tilbage i ansigtet på dem.
Med din velsignelse ønsker vi at slå hårdt ned på dem.
I aften.
Brødre og søstre...
...i månedsvis har vi set vores feer sulte i snavset,
mens vores livskraft stjæles af Bás Dubh, og dem på ben tramper på os.
Men de glemmer...
...hvem vi er.
Vi vil tage vores blod og vores smerte
og konfrontere Burgue med det.
Lad dem lugte vores smerte.
Lad dem smage det.
Lad os se, hvad de synes.
Vignettes plan er modig og genial.
Og der er ikke plads til nogen fejl.
Så jeg fører an i angrebet på Burgue.
Dahlia.
Dahlia, hør nu.
Du kan ikke risikere dit liv.
Du ved, alle ser op til dig.
Jeg kan godt.
Jeg ville risikere mit liv for Ravnen.
Ville jeg ikke det?
Det lader til, du stadig ikke ved, hvem der bestemmer.
Det lader til, du gerne selv vil lede.
Jeg vinger dig, hvis du forsøger.
- Vent... - Pis af.
Eller bliv ved at pive.
Se, hvad der sker.
Vi klarer den. Det lover jeg.
Det er vi nødt til.
Så du formåede ikke at appellere til hans samvittighed?
Desværre ikke.
Nå...
Jeg ved, du prøvede.
Jeg kan mærke din mor.
Hun er stolt af dig, som din far havde været det.
Jeg stiller mig ved din side og kræver en parlamentarisk undersøgelse.
Det er min ret, i det mindste som borger.
Og med nok vidner, som din puk-ven, Afissa, tja,
så vil sandheden komme frem en dag, uanset hvad der sker med os.
Sandsynligvis.
Forhåbentlig.
Er du sikker på, at du vil det her?
Jeg vil ikke.
Jeg er nødt til det.
Hvordan føles det at være på Burgue-siden af floden?
Det lugter helt sikkert bedre.
Vi beder alle for dig, hr. Spurnrose.
Tak, frue.
Er der intet nyt om din kære søster?
Nej, ser du, jeg har igangsat alt,
og myndighederne gør, hvad de kan for at redde min kære Imogen,
men hendes bortfører var handelsmand,
en velhavende faun, og har indtil videre undsluppet retfærdigheden.
En puk med penge. Sådan ender det.
Glubske planer med vores kvinder.
Beklager. Undskyld mig, frue, men tanken om det er...
Din stakkel.
Hvis blot kansleren havde låst feerne inde tidligere.
Ja, hvis blot.
At hun er oppositionsleder betyder ikke, vi er uenige om alt.
Nej. Jeg forestiller mig, damen har utrolige overtalelsesevner.
Hun behøver sikkert knap sige noget.
Ambassadør, men når jeg gør...
Så vil du skælve med os andre.
Mine damer og herrer...
Skyd dem!
- Jeg kan ikke sigte! - Beskyt kansleren!
Nyder I jeres middag?
I ved ikke, hvad det vil sige at være sultne.
Men det gør vi.
Husker I os? Vi svedte på jeres fabrikker. Vi passede jeres børn.
Og nu sulter vi i jeres ghettoer, mens I propper jer fulde.
Dette er Oona.
Hun dør på grund af Bás Dubh.
På grund af jer.
Det gør ondt at se på, ikke?
I vil helst ikke se rodet, lortet og blodet.
Det er ikke rart, vel?
Kig ikke væk!
Det er Bás Dubh.
Alfer dør af det i snesevis. Ingen medicin. Ingen udvej.
Deres familier har måtte se dem rådne og skrige og dø.
Se nærmere på, hvad I gør mod os.
Værsgo, kære.
Flyv.
Nej!
Farvel, min elskede.
Kendte du til Sortravnenes plan?
Det var min plan.
- Vignette! Er du derinde? - Det er okay.
Kom hurtigt.
Sæt dem ikke derop. Der er børn til stede. Tag dem ned!
- Tag dem ned. - Se, hvad de har gjort.
Menneskene.
De dræbte Dahlia og Bolero.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Lotte Udsen