‫הכול תקין בימין האונייה.‬
‫באמת שאין סיבה לחשוש.‬
‫הפאקט הם אומה מתורבתת.‬
‫הם איימו להטביע אותנו.‬
‫יריות אזהרה...‬
‫כדי לוודא שנישמע להם. זה עניין פורמלי. אנחנו לא בסכנה.‬
‫כשמובילים אותנו אל שטח הפאקט באיומי כידון?‬
‫הפאקט היא מדינה עתיקה ומושחתת. הכסף מניע שם הכול.‬
‫הכול ניתן לקנות בכסף, גם את החירות שלנו.‬
‫- כך פועלת הציוויליזציה. - אגריוס, אני בורגית.‬
‫רק לפני כמה שנים הייתה בינינו לבינם מלחמה. ו...‬
‫שנינו ביחד, בהתחשב במה שאנחנו...‬
‫בהתחשב במה שאנחנו?‬
‫את בת טובים,‬
‫ואני עשיר. זה מה שחשוב, בסופו של דבר.‬
‫כסף ומעמד.‬
‫תיכנס.‬
‫אנחנו עוגנים, אדוני.‬
‫- איפה? - בראגוסה, אדוני.‬
‫מצוין.‬
‫יש לי שם קשרים רבים. לא תהיה לנו בעיה.‬
‫בואי, אהובתי. זו עיר עתיקה ויפהפייה והנמל די מקסים.‬
‫שנעלה?‬
‫נמל ראגוסה‬
‫קדימה!‬
‫עמדו בשורה.‬
‫האסירים מוכנים.‬
‫עבודה טובה.‬
‫עבודה טובה, חברים.‬
‫זו שערורייה.‬
‫האם לחלוטין איבדת שליטה על אנשיך, אדוני,‬
‫או שהם קיבלו פקודה לגנוב את הרכוש שלי?‬
‫גניבה? לא, זו לא גניבה.‬
‫תחשוב על זה כ...‬
‫חלוקה מחדש.‬
‫הסגן.‬
‫קחו את הוד מלכותה מפה.‬
‫- לא. אל תיגע בי. - אימוג'ן, תביטי בי.‬
‫- זה בסדר. - לא.‬
‫- אל תיקחו אותי... - תניחו לה!‬
‫- לא! - מספיק.‬
‫אגריוס. לא! אל תפגעו בו.‬
‫אימוג'ן.‬
‫קרניבל רואו‬
‫אני רק אומר שלא סביר שרוצח בן אנוש הוא זה שהסתיר את הגופה גבוה כל כך.‬
‫אתה בכלל מקשיב למה שאני אומרת?‬
‫לכל מילה. את אומרת שהחבר'ה שלך לא הרגו אף אחד על הרכבת.‬
‫שום איש. אפילו שיש מי שיאמר שמגיע להם.‬
‫אך אני בעצמי הצלתי את חיי הקצין.‬
‫אני מאמין שאת מאמינה שאיש מחברייך לא עשה זאת.‬
‫אולי המשטרה מנסה להפליל אותנו.‬
‫אתה אומר לי שהחברים שלך לא יעשו דבר כזה?‬
‫אין לי ספק שכן, לו חשבו שזה שווה את הטרחה,‬
‫אבל אין טעם, הם יכולים לתלות אתכם באשמת שוד הרכבת.‬
‫- אתה מתייחס לזה ברצינות? - כן.‬
‫אז מה אתה מתכוון לעשות בנידון?‬
‫יש הערב מסיבה בביילפייר.‬
‫חצי מהפרלמנט יהיה שם.‬
‫- דיפלומטים, מכובדים... - איך זה בכלל קשור?‬
‫אתה לא...‬
‫לא הערב.‬
‫יכול להיות זמן טוב יותר?‬
‫אני לא יודעת, אף פעם?‬
‫דיברנו על זה.‬
‫זה הקלף היחיד שנותר לי.‬
‫זו הדרך הכי מהירה להרוג את עצמך.‬
‫יש לי איך להיכנס לביילפייר הערב. אולי לא תהיה לי עוד הזדמנות.‬
‫תקשיבי, אני מצטער.‬
‫- לא רציתי לספר לך ככה. - לא.‬
‫בטח היית מעדיף לחמוק מפה ולבקש ממימה כלשהי לספר לי. שוב.‬
‫וינייט...‬
‫נראה שכבר החלטת.‬
‫נראה שכן.‬
‫ואני בטוחה שהמזדיינים המפונפנים יאמינו לך.‬
‫ממזר שהוא חצי קריטץ' שאומר‬
‫שלג'ונה ברייקספיר אין זכות לרשת את תפקיד הצ'נסלור.‬
‫אני לא מצפה שיזמינו אותי לארוחה משפחתית.‬
‫אבל הם ישמעו את האמת, וזה מה שחשוב.‬
‫הם יזרקו אותך לבור וישכחו ממך עוד לפני שיסיימו את הקינוח.‬
‫לעזאזל איתך.‬
‫כשזה ייגמר, כשיהיה בטוח, אצור איתך קשר איכשהו.‬
‫אה, באמת?‬
‫אז זה יהיה מהכלא או מהקבר?‬
‫בבקשה, אל תטריח את עצמך בשבילי.‬
‫כי הפעם אני לא אבכה עליך.‬
‫- אז בסדר. - אז בסדר.‬
‫פיילו.‬
‫אתה טיפש.‬
‫תגידי לחברייך להוריד פרופיל.‬
‫עד מחר, לביילפייר כבר יהיו צרות גדולות יותר מה"בלאק רייבן".‬
‫אקוס!‬
‫- שלום לך. - היי.‬
‫- מה שלומך? - טוב.‬
‫כן?‬
‫מה המקום הזה?‬
‫למה הבאתם אותי לפה?‬
‫לאן אתם הולכים? אני מדברת אליכם.‬
‫היי, את. היכן אדון הבית?‬
‫לאונורה.‬
‫שמי.‬
‫את יכולה לקרוא לי לאונורה.‬
‫כמה מקסים.‬
‫בסדר גמור, לאונורה.‬
‫היכן אדון הבית?‬
‫מסתובב.‬
‫זה הוא, השוטר?‬
‫למה השאירו אותי פה?‬
‫אני בטוחה שבקרוב תגלי, "זיסקה".‬
‫- מה זה המקום הזה? מה קורה פה? - אשמח לספר לך. תעבירי לי אותם.‬
‫בשום אופן לא. תסבירי לי על המקום הזה.‬
‫זה בית.‬
‫אנשים ישנים פה.‬
‫זה מטבח.‬
‫אנשים מבשלים פה, ואוכלים, לפעמים,‬
‫כשהאוכל מוכן.‬
‫אני יודעת מה זה מטבח.‬
‫באמת? ואת יודעת מה עושים בתפו"א?‬
‫אני לא צריכה התחכמויות.‬
‫אני צריכה תשובות.‬
‫אני עייפה, אני רחוקה מאוד מהבית שלי,‬
‫אין לי מושג איפה אגריוס,‬
‫ושום דבר לא הגיוני.‬
‫ולמה זה, "זיסקה"?‬
‫טוב, אני בורגית.‬
‫מה את אומרת.‬
‫זו לא נראית אותה הפאקט שעליה למדתי בבית הספר.‬
‫- לא? - לא.‬
‫הפאקט היא מדינה פאודלית נוקשה ומקום נורא.‬
‫והיא אכן הייתה כזו.‬
‫- הייתה? - היא הייתה מקום נורא.‬
‫ואז שחר חדש הפציע בארץ שלנו.‬
‫הפאקט שהכרת נעלמה ואיננה.‬
‫כמעט.‬
‫אבל הפאקט חזקה כל כך.‬
‫אנשים הם חזקים.‬
‫הממשלה שלהם הייתה כטפיל שניזון מהם.‬
‫עד שעמדנו איתנה והתחלנו לנקות אותה.‬
‫את מדברת על מהפכה?‬
‫בוודאי.‬
‫זה היה בלתי נמנע.‬
‫ברגע שהאנשים הבינו שהם חופשיים ושכך הם היו תמיד.‬
‫מה קרה לאצילי הפאקט?‬
‫תעבירי לי את הגזרים הללו?‬
‫בבקשה?‬
‫תודה.‬
‫מפריע לך כל כך לעזור לי?‬
‫את משרתת.‬
‫שתינו נאכל את המרק. למה שלא תעזרי להכין אותו?‬
‫זה לא ראוי.‬
‫גם לקחת לך מאהב פאק זה לא ראוי.‬
‫סליחה?‬
‫שמעתי שהגעת עם פאק.‬
‫זה חתיכת סקנדל.‬
‫זה ממש לא עניינך.‬
‫אנשים מדברים, זה הכול.‬
‫יש להם כל כך מעט בחיים,‬
‫שהם מוכרחים לזלזל באלה שמצאו משהו טוב.‬
‫זה מה שאת חושבת?‬
‫אגריוס הוא האיש הטוב ביותר שהכרתי אי פעם, פאון או לא פאון.‬
‫תגידי את זה כשישאלו אותך הרכלנים.‬
‫נשמע שהוא אדם שראוי להכיר.‬
‫תרצי להישאר לארוחת ערב?‬
‫עזרת להכין את המרק, מן הראוי שתחלקי בו.‬
‫אני לא רוצה מרק.‬
‫אני רוצה לפגוש את אדון הבית הזה, ואני דורשת לראות את אגריוס!‬
‫תיקחו מפה את הקצינים.‬
‫אתה, אתה ואתה.‬
‫בשם אלוהים, סגן, לאן אתם לוקחים אותם?‬
‫אם אתה מבקש כופר...‬
‫הנשק הולך לנשקייה.‬
‫זהב וכסף אל האוצר.‬
‫זו ממש פיראטיות.‬
‫כשאנשי הקשר שלי יגיעו, מצבך יהיה בכי רע.‬
‫באמת?‬
‫הארצות שלנו כבר לא במלחמה.‬
‫יש אמנות.‬
‫וזה נוגד כל אמנה ימית אפשרית,‬
‫כל חוק ימי שהוסכם על ידי אומות מתורבתות!‬
‫לעזאזל עם האמנות שלך.‬
‫לנו יש פה חוק אחר.‬
‫אדאג שיצליפו בך על כך.‬
‫סגן!‬
‫מצאתי אותו.‬
‫יומן הקפטן.‬
‫עבודה טובה.‬
‫אנחנו מחפשים...‬
‫מישהו ששמו אגריוס אסטריון.‬
‫בעל "הסוואן".‬
‫אני אגריוס אסטריון.‬
‫האומנם?‬
‫בהן צדקי.‬
‫הספינה בבעלותי וגם הצוות שמפעיל אותה.‬
‫עכשיו...‬
‫מגיעה לי התנצלות,‬
‫ונפתור את העניין כג'נטלמנים.‬
‫אתה בוגד מעמדות, מר אסטריון.‬
‫יש לך זיעה ודם של מאות אנשים על הידיים.‬
‫צוות "הסוואן",‬
‫אתם משוחררים מחוזה ההעסקה שלכם‬
‫וחופשיים ללכת.‬
‫זו רק אי הבנה.‬
‫פנים לקיר!‬
‫תודיע לרוזן בוזאק, הוא יערוב לי.‬
‫- רחמים! - שקט.‬
‫בבקשה.‬
‫כשהוא יגיע לפה, אתם יודעים מה יקרה לכם?‬
‫כן?‬
‫לחזית שור!‬
‫הורד...‬
‫ואחת!‬
‫הצג 'שק!‬
‫הקשב!‬
‫- ברוך הבא לבורג, אדוני השגריר. - תודה.‬
‫בבקשה. בוא איתי.‬
‫הצ'נסלור ברייקספיר,‬
‫בארצי מתרחשת התקוממות שאיחדה את בני האנוש ואת בני הפיי‬
‫לכדי המון גרוטסקי ולא טבעי שנקרא "השחר החדש".‬
‫אם ניתן לאספסוף הזה לנצח,‬
‫זה רק עניין של זמן‬
‫בטרם הם ישימו למטרה את הבורג.‬
‫אבל הם לא ינצחו, הצ'נסלור.‬
‫וקניית נשק סמלית מהבורג‬
‫תשלח מסר לעולם‬
‫על כך שהסכסוך בין שתי האומות נגמר,‬
‫ותוביל לעידן חדש של עוצמה, אחדות וברית בינינו.‬
‫רב הסרן ויר, נכון? לעונג הוא לי. רניאן מילוורת'י, לשירותך.‬
‫כבר נפגשנו, אדוני. כאן, בבורג.‬
‫לפני כחודש.‬
‫- אולי אינך זוכר. - תסלח לי.‬
‫נראה לי שאני זוכר. בסעודת ה"פיירסדיי".‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫אבקש לדבר איתך באופן דיסקרטי.‬
‫תסלח לי, אני לא רגיל לגינונים דיפלומטיים.‬
‫גם אני לא, אדוני. אני איש צבא.‬
‫אכן. אז תרשה לי לדבר בכנות.‬
‫קניית הנשק אינה באמת צעד סמלי, נכון?‬
‫האמת היא שאתם זקוקים נואשות לסיוע צבאי.‬
‫אז תרשה לי גם להיות כן, אדוני. אל תפרש את האסטרטגיה שלנו כחולשה.‬
‫מבחינה רשמית, זו אינה אלא החלפת חרבות‬
‫בין אויבים לשעבר.‬
‫מחוות ידידות.‬
‫בדיוק, אבל באופן לא רשמי, האין זה נכון‬
‫שהתעשייה בפאקט האטה במידת מה‬
‫עקב התפשטות מה שמכונה "השחר החדש" והאידאולוגיות השוויוניות שלהם?‬
‫תבין, אדוני, אני חייב להישמע לשגריר.‬
‫כמובן. על אף שדיווח על שיבושים ועל מחסורים בכוח העבודה‬
‫יותיר אתכם די פגיעים.‬
‫בסדר גמור, מר מילוורת'י.‬
‫ברוח הברית שבינינו, אומר לך בכל הכנות‬
‫שרכש הרובים האלה היה יותר ממחווה סמלית.‬
‫חיל הרגלים שלנו למד בדרך הקשה‬
‫שהרובים מהתוצרת הבורגית עולים על שלנו בירי מטווח רחוק.‬
‫ואנחנו מתכוונים להשתמש בהם.‬
‫נגד "השחר החדש".‬
‫הם מהווים סכנה לסדר הטבעי.‬
‫בני פיי ובני אנוש שנלחמים זה לצד זה.‬
‫חלום עלוב בהקיץ של פשוטי עם.‬
‫תרשה לי לשאול, איך בכוונתכם להביס את החלום הזה?‬
‫למיטב הבנתי, מר מילוורת'י,‬
‫המתים לא חולמים.‬
‫מי השגריר חושב שהוא?‬
‫מצפה שנאמין‬
‫שהוא רוצה לקנות נשק למטרה סמלית.‬
‫בטח בגלל זה הוא רוצה 200 טונות של אבקת שרפה סמלית.‬
‫אנחנו יודעים שהצבא שלו סופג מהלומות, ואנחנו יודעים שהוא זקוק לנשק.‬
‫הוא יודע שאנחנו יודעים.‬
‫בדיוק. להעמיד פנים שלא, זה עלבון לחיל המודיעין שלנו.‬
‫ובכל זאת, אולי יש יתרון בהתגייסות לצד הפאקט במלחמה הקטנה שלהם.‬
‫איזה יתרון יש כבר?‬
‫איש לא יקרא לבחירות כדי להחליף צ'נסלור בעת מלחמה.‬
‫בחיי האל. נראה לך שאני רוצה את העבודה הזו עד כדי כך?‬
‫אנחנו לא באמת נצא למלחמה.‬
‫אנחנו רק נמכור להם נשק.‬
‫סופי, אנחנו שונאים את הפאקט. נלחמנו בהם במשך שנים.‬
‫אבל אספסוף "השחר החדש" עלול להוות איום גדול מהם.‬
‫רעיונות מטורפים כמו שלהם מתפשטים כמגפה בקיץ.‬
‫עדיף להילחם במקור הזיהום על אדמת הפאקט ולא בבורג.‬
‫אם יהיו להם הרובים שלנו, זה יספיק כדי לשנות את פני הדברים?‬
‫לא.‬
‫לא אם נחמש גם את "השחר החדש".‬
‫ואז כששני הצדדים ישקעו בסכסוך,‬
‫הצבא שלנו יכבוש שוב את טירנאנוק.‬
‫האל ירחם על הטיפש שממעיט בערכך.‬
‫אתה רואה את העתיד ברור כמוני.‬
‫שנינו חושבים על זה.‬
‫אני רק אומרת את זה בקול רם.‬
‫ואביך תמיד רצה לכבוש שוב את טירנאנוק.‬
‫תוכל להיכתב בדפי ההיסטוריה כאיש ש...‬
‫כצ'נסלור שהפך אותנו שוב לאימפריה.‬
‫וזה משהו שהוא לעולם לא היה מסוגל לעשות.‬
‫מי צריך נבואה‬
‫כשיש לך היכולת להבחין בהזדמנות ולתפוס אותה?‬
‫- לדעתך הפרלמנט יתמודד עם זה? - כמו שאמרת, הם שונאים את הפאקט.‬
‫המפלגה שלך תמיד מתנגדת למלחמה. איך תשכנעי אותם?‬
‫ג'ונה, יש לך נטייה נוראית להמעיט בערכי.‬
‫תוכל לוותר על ההזדמנות.‬
‫להמתין לבחירות הבאות, שאולי תפסיד בהן,‬
‫ולחזור לחיים הרגילים שלך.‬
‫אני בכל מקרה אתמוך בך, כמובן.‬
‫זו ההחלטה שלך, צ'נסלור.‬
‫תצאו החוצה.‬
‫נתקלנו בכמה סיבוכים.‬
‫זה אומר שלא תעמוד בהסכם שלנו?‬
‫אל תתחכם איתי, מר פילוסטרייט.‬
‫אנחנו בני הפיי עומדים בהבטחות שלנו, שלא כמוכם.‬
‫אבל המגורים האלה זמניים, זה ברור?‬
‫הוא עיקש ונואש.‬
‫כואב לו עד כדי כך שהוא לא חושב בהיגיון, ועכשיו הוא יהרוג את עצמו.‬
‫ממזר אנוכי.‬
‫חייבת להיות דרך אחרת לטפל בזה.‬
‫יש לך רעיון?‬
‫לא כרגע, וין. מצטער.‬
‫מה בנוגע לבחור שמת, החייל שנרצח?‬
‫אין בזה שום היגיון.‬
‫לא הייתי רוצה לומר, אבל...‬
‫דליה שולחת בך מבטי רצח מאז הפשיטה.‬
‫לא נכון.‬
‫נראה לך שהיא תהרוג מישהו ותפליל אותי, תסכן את כולנו,‬
‫כנקמה ותו לא?‬
‫לא! בשם האלים, לא, וינייט.‬
‫בחיים לא אחשוב דבר כזה.‬
‫אתה חופשי ללכת, וילסון,‬
‫אם אין משהו נוסף.‬
‫גברתי.‬
‫נילי?‬
‫היית צריכה להמתין לחשיכה. מה אם היו רואים אותך?‬
‫הבאתי קצת פאי שומן כליות.‬
‫בבקשה.‬
‫הוא עדיין חם.‬
‫את רעבה.‬
‫הייתי צריכה להגיע מוקדם יותר.‬
‫המשרתים היו בכל מקום.‬
‫אם יגלו שאת מחביאה אותי פה...‬
‫הייתי חייבת לראות אותך.‬
‫אני נפגשת לתה עם בעלי המפעל אחר הצהריים.‬
‫כמה נשאר לנו?‬
‫שבע מאות אלף גילדר.‬
‫קצת יותר, אם נמכור את הסוסים.‬
‫- זה יספיק? - זה חייב להספיק.‬
‫השיער שלך נראה נורא.‬
‫אין לי הכישרון שיש לך.‬
‫- כולי ידיים שמאליות. - אני אסדר.‬
‫עדיף שיתרכזו בפנים היפות שלך, ולא באותיות הקטנות.‬
‫התחלתי לברר בדיסקרטיות‬
‫לגבי אחיך והיכן הוא נמצא ברואו...‬
‫האופי שלו נוקשה כמו הקרניים שלו.‬
‫הוא כבר יצוץ כשכיסיו יתרוקנו מסטייבר.‬
‫את לא דואגת?‬
‫הוא ישרוד.‬
‫כולנו נשרוד.‬
‫צריך לעבוד רק עוד קצת.‬
‫זה ייגמר בקרוב.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫דריוס.‬
‫תראו מה הפאק הביא.‬
‫טוב לראות אותך בריא ושלם.‬
‫למה לקח לך כל כך הרבה זמן?‬
‫אני כבר לא שוטר. זה כל מה שיכולתי לעשות כדי לשחרר אותך.‬
‫אני אפילו כבר לא בן אנוש.‬
‫נכון.‬
‫טיפש שכמוני.‬
‫אתה זה שיש לו בעיות.‬
‫אני הייתי עסוק בלחטוף מכות,‬
‫לרעוב, לרעוד עד לשד עצמותיי בכלא,‬
‫אבל אני מצטער לשמוע שאיבדת את העבודה שלך.‬
‫זה טלה בזיליאני?‬
‫היה שם כל כך נורא?‬
‫בני הזונות גילו שהמורוק שנשך אותי היה כלי נשק של הפאקט.‬
‫אז הם עשו ניסויים...‬
‫בכל יום.‬
‫הם גרמו לי לעשות דברים.‬
‫הם הכניסו אסירים אחרים...‬
‫לתא שלי.‬
‫הם נכנסו...‬
‫אבל הם לא יצאו.‬
‫אני מצטער, דרי, ניסיתי.‬
‫מה לעזאזל אתה רוצה שאומר?‬
‫עשיתי מה שיכולתי כדי לשחרר אותך.‬
‫זה היה לפני או אחרי שעזבת את המשטרה והשארת אותי למות?‬
‫טוב.‬
‫- אני אניח לך. - לאן אתה חושב שאתה הולך?‬
‫נראה לך שאתה האידיוט הראשון שחושב עם הזין שלו?‬
‫זה לא מה שקרה.‬
‫סיימת, או שאתה מתכוון לאכול גם אותי?‬
‫אני אוריד את החולצה, זה יקל עליך.‬
‫בבקשה.‬
‫תשאיר את המגפיים, הם מוסיפים פריכות.‬
‫בעצם...‬
‫אני אשמח לעוד שלושה מאלה.‬
‫עם קצת יותר דם.‬
‫ולמקום מסתור.‬
‫אתה בטוח פה. יש לי הסדר עם בעל הבית.‬
‫אני מכיר את המבט הזה.‬
‫מה אתה זומם?‬
‫יש לי תוכנית לפתוח את הרואו.‬
‫לך? ממזר בן תערובת?‬
‫הממזר בן התערובת שעומד לפניך הוא בנו של אבסלום ברייקספיר.‬
‫עוד תה, מר מרלו?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫רבותיי, תודה רבה שבאתם.‬
‫אני מבינה שמדיניות הצ'נסלור הכתה בכם תדהמה.‬
‫העלמה לונגרביין, בלי הקריטץ' שיעבדו במפעלים ובחנויות שלנו,‬
‫רבים מאיתנו נאלצו לסגור את בתי העסק.‬
‫טוב, אני לא מתיימרת להבין דקויות בעולם העסקים, רבותיי,‬
‫אבל אני חושבת שעלינו לתמוך במדיניות הצ'נסלור.‬
‫- לטובת הבורג. - טובת הבורג?‬
‫המדיניות הזו לא עשתה דבר חוץ מלהעלות את עלויות העסק.‬
‫סליחה שאני חולקת עליך,‬
‫אבל לא רק אתמול כנופיית פיקס ברברית שדדה את אחת הרכבות שלנו?‬
‫אם הם מסוגלים לזה, מי יודע איזה חורבן הם ימיטו‬
‫אם נאפשר להם להסתובב חופשי בעירנו?‬
‫ההוצאות להורג אתמול בהחלט העבירו את המסר הנכון.‬
‫לנקוט אמצעי זהירות זה טוב ויפה, העלמה לונגרביין,‬
‫אבל אנחנו גברים ויש לנו משפחות להאכיל.‬
‫כמובן.‬
‫ולדאוג לביטחון הילדים.‬
‫אבל לעולם לא אצפה מכם לסבול בגלל הנאמנות למפלגה.‬
‫אני חושבת שיש לתגמל נאמנות.‬
‫אז בשם הנאמנות,‬
‫ארצה להגדיל את ההשקעות של אבי ז"ל במפעלים שלכם.‬
‫כבר הצעתי זאת לשאר חברי המפלגה שלנו.‬
‫כולם הסכימו.‬
‫החוזה הזה מגדיל את נתח הבעלות שלך במפעל שלי‬
‫באחוז ניכר.‬
‫אתם הם אנשי העסקים,‬
‫אבל בטח לא אוכל להלוות ללא ערבון,‬
‫אינכם חושבים?‬
‫אבל כל עוד הקריטץ' כלואים ברואו, אין לנו כוח עבודה.‬
‫ובלי כוח עבודה זול,‬
‫לא תהיה לנו שום יכולת להחזיר לך את הכסף.‬
‫רבותיי, אגלה לכם סוד קטן.‬
‫אני חושבת שאוכל לשכנע את הצ'נסלור לשלוח סיוע לפאקט‬
‫לטובת מאבקם ב"שחר החדש".‬
‫כשזה יקרה,‬
‫כל התעשייה תצטרך לעבוד בתפוקה מלאה.‬
‫ניתן אישורים חריגים‬
‫לפועלים בני פיי מיומנים שיחזרו למפעלים.‬
‫ואתם, רבותיי,‬
‫תרוויחו הון.‬
‫אבל הסיוע לפאקט‬
‫נוגד את כל מה שאבא שלך האמין בו.‬
‫אני לא אבא שלי, מר פלטשר.‬
‫אני אסירת תודה לכם שבחרתם‬
‫לתמוך בי כמנהיגה בתקופה הקשה הזו.‬
‫תמיד אישאר לצידך.‬
‫לו יכולתי להחליף איתך, הייתי עושה זאת.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫בלעדייך, אני...‬
‫טיפש.‬
‫הטיפש שלי.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני פה לצידך. אני לא עוזב אותך.‬
‫הכול בסדר, יקירה?‬
‫לא נשאר עוד זמן רב.‬
‫אולי בכל זאת נצליח לגרום לבורגים השמוקים האלה לשלם.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫נראה לי שיש לי תוכנית. אבל אצטרך עזרה. משניכם.‬
‫אנחנו מבקשים עזרה, והם יורים בנערה?‬
‫הם פשוט מפלצות, דליה.‬
‫בני האנוש לא ישתנו.‬
‫וינייט הייתה טיפשה.‬
‫תיזהרי!‬
‫תמשיכי ללכת.‬
‫מפה.‬
‫אגריוס?‬
‫חשבתי שלא אראה אותך שוב.‬
‫- מה המקום הזה? - בינתיים, זה הבית.‬
‫בית? אנחנו נשארים פה?‬
‫החיילים שהביאו אותי אמרו שנחלוק אותו עם עוד שתי משפחות.‬
‫לחלוק אותו?‬
‫עד שאאסוף די כופר לקנות את החירות שלנו.‬
‫כן. בטח יש דרך למכור את האונייה בעבור כופר‬
‫ולשחרר את אנשי הצוות.‬
‫מה קרה? אתה בסדר?‬
‫כן. כמובן. כן, אנסה.‬
‫ואת? מה קרה?‬
‫- טוב... - שבי פה.‬
‫זה היה תמוה מאוד.‬
‫הם לקחו אותי לבית ואז הסתלקו משם.‬
‫איזה בית? אני לא מבין.‬
‫גם אני לא. פשוט השאירו אותי שם כמו מזוודה.‬
‫היחידה שדיברה איתי הייתה משרתת זקנה.‬
‫היא ניסתה לגרום לי לקלף תפו"א,‬
‫ואז העירה כמה הערות חצופות מאוד לגבי...‬
‫לגבי מה?‬
‫לגבינו, למעשה.‬
‫היא ידעה עלינו?‬
‫כן.‬
‫זה היה מוזר מאוד.‬
‫היא לא דיברה כיאה למשרתת.‬
‫וכשדיברה, היא דיברה על מהפכה.‬
‫היא כאילו בדקה אותי, לראות איך אגיב.‬
‫- היא בחנה אותך. - כן.‬
‫אולי. אני...‬
‫אני לא יודעת מה לחשוב.‬
‫הייתה לה קרן שבורה. היא אמרה לי ששמה לאונורה.‬
‫לאונורה?‬
‫כן.‬
‫האישה הזו?‬
‫זו היא?‬
‫כן.‬
‫כן, זו היא.‬
‫אבל מי היא?‬
‫לא הצלחתי להתעורר,‬
‫לא משנה עד כמה ניסיתי, ואז היא...‬
‫היא נשפה לתוכי משהו ו...‬
‫לפתע זה היה כאילו הייתי בגוף של מישהו אחר...‬
‫וראיתי מה שהם ראו.‬
‫אני מצטערת, מימה. לא ידעתי למי לפנות.‬
‫טוב עשית שבאת אליי, ילדה.‬
‫את בטוחה שראית את איפה צימאני?‬
‫אני משתגעת, נכון?‬
‫אולי אפילו גרוע מכך.‬
‫כוחה של מגדת העתידות מגיע ממוות.‬
‫זה קסם אפל.‬
‫אומרים שצימאני זימנה את החיה ששחטה אותה,‬
‫והיו שמועות שתמורת תשלום,‬
‫היא הייתה נכנסת אל תודעה של אחרים וגורמת להם לעשות דברים.‬
‫דברים מרושעים.‬
‫את אומרת שהיא בתוך הראש שלי?‬
‫איך? היא מתה. אני ראיתי שהיא מתה.‬
‫אפשר?‬
‫בבקשה?‬
‫מימה?‬
‫את אמרת שראית את צימאני מתה?‬
‫היית שם?‬
‫כן.‬
‫כשהיא מתה,‬
‫היא העבירה את הכוח שלה אלייך.‬
‫אבל אני לא רוצה אותו.‬
‫אני לא רוצה שום קשר אליו.‬
‫לטובתך, ילדה, אני מקווה שלא.‬
‫כי ראיית העתיד היא קללה,‬
‫ולקבל את הרשע, משמעותו להפוך לרשע.‬
‫אונה מוכנה להקריב את חייה בשביל זה.‬
‫גם קיין, פדרה ואני.‬
‫דליה, יש לנו הזדמנות לזרוק להם את הצביעות שלהם בחזרה בפרצוף.‬
‫עם ברכתך, נרצה לפגוע בהם קשות.‬
‫הלילה.‬
‫אחיי ואחיותיי...‬
‫במשך חודשים ראינו כיצד אחינו בני הפיי גוועים ברעב ובלכלוך,‬
‫הבאס דיוב גזל את נשימתנו בעוד שה"הולכים" הארורים דורכים עלינו.‬
‫אבל הם שוכחים...‬
‫מי אנחנו.‬
‫ניקח את הדם ואת הכאב שלנו‬
‫ונדחוף אותם ממש מתחת לאפם הבורגי.‬
‫ניתן להם להריח את הסבל שלנו.‬
‫ניתן להם לטעום אותו.‬
‫נראה אם הם יאהבו אותו.‬
‫התוכנית של וינייט אמיצה ומבריקה.‬
‫ואין מקום לטעויות.‬
‫אז אני אוביל את הפשיטה על הבורג.‬
‫דליה.‬
‫דליה, בבקשה.‬
‫אל תסכני את חייך.‬
‫את יודעת שכולם מעריצים אותך.‬
‫אני אוכל לעשות זאת.‬
‫אני אסכן את חיי למען "הרייבן" ללא היסוס.‬
‫ואני לא?‬
‫נראה שאת עדיין לא מבינה מי אחראית פה.‬
‫נראה שאת רואה את עצמך כמנהיגה.‬
‫אני אקצץ את כנפייך אם תנסי.‬
‫- רגע. - עופי מפה.‬
‫או שתמשיכי להתבכיין.‬
‫תראי מה יקרה.‬
‫אנחנו נצליח. אני מבטיח.‬
‫אנחנו חייבים.‬
‫אז לא הצלחת לפנות למצפון שלו?‬
‫אני חושש שלא.‬
‫טוב...‬
‫אני יודע שניסית.‬
‫אתה יודע, אני מרגיש את אימא שלך.‬
‫היא גאה בך, כפי שאביך היה מתגאה בך.‬
‫אני אעמוד לצידך ואדרוש חקירה פרלמנטרית.‬
‫זו זכותי, לפחות כאזרח.‬
‫ועם מספיק עדים, כמו ידידך הפאק, אפיסה,‬
‫לא משנה מה יקרה לנו, האמת תצא לאור בסופו של דבר.‬
‫קרוב לוודאי.‬
‫בתקווה.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה לעשות את זה?‬
‫אני לא רוצה.‬
‫אני חייב.‬
‫איך ההרגשה להיות בצד הבורגי של הנהר?‬
‫אין ספק שפחות מסריח פה.‬
‫אנחנו מתפללים למענך, מר ספורנרוז.‬
‫תודה, גברתי.‬
‫יש חדש לגבי אחותך היקרה?‬
‫לא, תביני, הפעלתי את כל המשאבים,‬
‫והרשויות עושות כל שביכולתן להציל את אימוג'ן היקרה שלי,‬
‫אבל החוטף שלה היה נוכל מקצועי,‬
‫פאון בעל אמצעים, ולכן בינתיים חמק מעונש.‬
‫פאק בעל ממון. וזו התוצאה.‬
‫תאווה בהמית לנשותינו.‬
‫אני מצטער. תסלחי לי, גברתי, אבל המחשבה על כך...‬
‫מסכן שכמוך.‬
‫לו רק כלא הצ'נסלור את בני הפיי מוקדם יותר.‬
‫כן, לו רק.‬
‫זה שהיא מנהיגת האופוזיציה, לא אומר שדעותינו חלוקות בכל נושא.‬
‫בהחלט. אני בטוח שלגברת יש כוחות שכנוע אדירים.‬
‫אני בטוח שהיא כמעט ולא צריכה לדבר.‬
‫השגריר, אבל כשאני כן מדברת...‬
‫אתה תרעד כמו כולנו.‬
‫גבירותיי ורבותיי...‬
‫תירו בהם!‬
‫- אני לא מצליח לכוון! - תגנו על הצ'נסלור!‬
‫כולם נהנים מהארוחה?‬
‫אתם לא יודעים מהו רעב.‬
‫טוב, אז אנחנו יודעים.‬
‫זוכרים אותנו? הזענו במפעלים שלכם. טיפלנו בילדים שלכם.‬
‫ועכשיו אנחנו גוועים ברעב בגטאות שלכם, בזמן שאתם בולסים.‬
‫זו אונה.‬
‫היא גוססת מבאס דיוב.‬
‫בגללכם.‬
‫כואב לראות את זה, נכון?‬
‫הייתם מעדיפים שלא לראות את הבלגן, את החרא ואת הדם.‬
‫זה לא יפה, נכון?‬
‫אל תסיט את המבט!‬
‫זה הבאס דיוב.‬
‫הפיקס מתים בהמוניהם מהמחלה הזו. אין לה מרפא. אין מנוס ממנה.‬
‫המשפחות שלהם רואות אותם נרקבים, וצועקים ומתים.‬
‫תסתכלו מקרוב על מה שאתם עושים לנו.‬
‫קדימה, יקירה.‬
‫תעופי.‬
‫לא!‬
‫להתראות, אהובתי.‬
‫ידעת על התוכנית של ה"בלאק רייבן"?‬
‫זו הייתה התוכנית שלי.‬
‫- וינייט! את שם? - זה בסדר.‬
‫עלייך לבוא מהר.‬
‫אל תשים אותם שם ככה. יש פה ילדים. תורידו את זה!‬
‫- תורידו אותם. - תראו מה הם עשו.‬
‫בני האנוש.‬
‫הם הרגו את דליה ואת בולרו.‬
‫תרגום כתוביות: עדיאלה דיוויס‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬