‫בית אסופיים אור המרטיר - הבורג‬
‫בבקשה, אדוני.‬
‫אני יכול ללכת לשירותים?‬
‫עוד פעם, ג'ייקוב?‬
‫ישר לשירותים ואז מייד למיטה. בלי הגה.‬
‫כן. תודה, אדוני.‬
‫הצילו!‬
‫קרניבל רואו‬
‫אדון ת'ורן.‬
‫רייקרופט.‬
‫טוב לראות אותך, אדוני.‬
‫אם זה רק היה ביום מאושר יותר.‬
‫זו טביעת פרסה.‬
‫זו נראית יותר כמו של טרואו.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫- תסתכל שם. - כן.‬
‫כל הכבוד, לגנוב את זה‬
‫ממש מתחת לאפים המזוינים שלהם.‬
‫לא חשבתי שיש בך את זה.‬
‫זה רחוק מאוד מכל מה שיש בי.‬
‫אל תתלהבי.‬
‫את תתחילי בשליחויות‬
‫ותעבדי כדי להתקדם בדיוק כמו כל אחד אחר.‬
‫תתלמדי אצל אונה.‬
‫היא תראה לך מה לעשות.‬
‫נעים להכיר.‬
‫אבל...‬
‫אם תצטרכי משהו,‬
‫כל דבר, רק תגידי לי.‬
‫בהחלט. תודה.‬
‫- הוא נראה כמו בחור נחמד למדי. - כן.‬
‫תיזהרי ממנו.‬
‫למה?‬
‫הוא רוצה לזיין אותך.‬
‫מה? לא.‬
‫איך את יכולה לדעת?‬
‫הוא אמר לי.‬
‫אחים ואחיות,‬
‫ציפיתי שיהיו לי חדשות טובות הבוקר.‬
‫משלוח של ליקסר מהג'ונגלים של מאג מור.‬
‫אבל נראה שהוא הוחרם‬
‫על ידי המשטרה.‬
‫יש מלשין בקרבנו.‬
‫מישהו פה דיבר.‬
‫אני מבינה שסוג העבודה שלנו רחוק מאוד מהחיים שעזבנו.‬
‫אנחנו לא רגילים לצללים.‬
‫לא נולדנו כפורעי חוק.‬
‫בחרנו לחיות מחוץ לחוק‬
‫כי החוק של העיר הזו אינו שלנו.‬
‫הוא לא מגן עלינו.‬
‫גם לא עליך,‬
‫מלשין קטן שלי.‬
‫מה שסיפרו לך היה שקר.‬
‫הם ינצלו אותך כדי למחוץ את אחיך ואת אחיותיך,‬
‫ואז הם ימחצו אותך.‬
‫יש לך שתי אפשרויות.‬
‫הראה לי שאתה רוצה להתוודות.‬
‫צעד קדימה, כאן ועכשיו, ואני נשבעת,‬
‫חי טיטאניה הקדושה, לא יאונה לך כל רע.‬
‫או שתוכל להתחבא,‬
‫להכריח אותי לצוד אותך,‬
‫ואז אדאג שיקרעו אותך מהשמיים‬
‫ויאכילו אותך לצלופחים‬
‫כמו זבל.‬
‫במה אתה בוחר?‬
‫כרצונך.‬
‫שהאלים ירחמו עליך, מלשין קטן.‬
‫כי אני לא ארחם.‬
‫ומה התוכניות שלך להיום, אחי?‬
‫אני נפגש עם עורך הדין שלי במשרד‬
‫כדי להחליט לאיזה בנק לפנות לגבי ההלוואה.‬
‫אני מבינה.‬
‫אני כלל לא בטוח איך להבין את חוסר ההתנגדות שלך.‬
‫מה אני מבינה בדברים כאלה?‬
‫זה לא ממש נכנס בקטגוריה של "מה ללבוש" או של "מי נראה בחברת מי".‬
‫זה היה מרושע מאוד מצידי,‬
‫ואני מצטער שאמרתי את זה.‬
‫את זועפת. אל תחשבי שאני לא רואה.‬
‫כל מה שאני יודעת הוא שאחיך לא יאהב שהזמנת‬
‫פאק מתייפייף לתה.‬
‫ארתיח את הקרניים שלך אם עזרא יגלה על זה.‬
‫אז למה להסתכן?‬
‫מפני שאין לי ברירה.‬
‫הוא יפסיד את קורת הגג שלנו, ובכל זאת אני חסרת היכולת.‬
‫לאחי יש נשמה טובה,‬
‫אבל חסרה לו התעוזה שהייתה לאבינו.‬
‫זו לא תהיה הפעם הראשונה שניצלו אותו בעסקים.‬
‫אבל זו הפעם האחרונה שבה אעמיד פנים שלא ראיתי.‬
‫- קחי את זה אל הפאק ממול. - מה זה?‬
‫פתק שמסביר שאנחנו באמצע שיפוצים,‬
‫ושיבוא בבקשה לכניסה של המשרתים.‬
‫מה יחשבו השכנים אם יראו פאק שנכנס מהכניסה הראשית?‬
‫אז למה להזמין אותו לכאן מלכתחילה?‬
‫מפני שהוא נואש לחלוטין להתקבל לחברה הגבוהה.‬
‫תארי לעצמך את הוקרת התודה שלו על ההזמנה אל הבית‬
‫של אחת מהמשפחות הבולטות ביותר בבורג.‬
‫מי יודע אילו רווחים תפיק הוקרת התודה הזו?‬
‫תבקשי ממנו כסף בזמן אכילת עוגת הארקן?‬
‫בהחלט לא.‬
‫אבל אולי אדאג לציין בדרך אגב‬
‫על ההרפתקאות העסקיות הנבונות הרבות של אחי.‬
‫אולי הלהיטות שלו לרצות תפיל אותו בפח.‬
‫עדיף שעזרא ייקח את הכסף מפאק תמים‬
‫מאשר מאוכלי הנבלות ההם ברחוב סטייט.‬
‫הבחורים מספרים לי שהצלחת לראות היטב את הבחור שעשה את זה.‬
‫מה שזה היה, זה לא היה בחור.‬
‫טרואו?‬
‫יותר גדול מטרואו.‬
‫לא הגיוני בכלל.‬
‫בחור, טרואו או קובולד מזוין.‬
‫למה להרוג מנהל בית יתומים זקן?‬
‫למה להרוג בדרנית פיקסית?‬
‫מה זה קשור לאיזו זונה מתה?‬
‫היא לא הייתה זונה.‬
‫ד"ר מורנג'?‬
‫חבלות חמורות.‬
‫חתכים מרובים.‬
‫סיבת המוות הייתה איבוד דם מאסיבי.‬
‫בדיוק כמו הזמרת הפיי.‬
‫מי עשה את הנתיחה על הפיקסית המתה?‬
‫ידיד שלי עשה לי טובה.‬
‫ידיד קריטץ', אה?‬
‫פאק, אם זה משנה.‬
‫הרוצח...‬
‫נראה שזה העסיק אותו.‬
‫הכבד של הקורבן.‬
‫אבל אני לא מצליח למצוא שום היגיון בחתכים שעליו.‬
‫הכבד? אתה בטוח?‬
‫החולים שלי אולי מתים, המפקח,‬
‫אבל תהיה בטוח שאני מסוגל להבדיל‬
‫בין כבד לבין איברים חיוניים אחרים.‬
‫למה שהרוצח יוציא כבד של מישהו?‬
‫כדי להרוג אותו?‬
‫סתם ניחוש.‬
‫המפקח. אתה מאחר.‬
‫ידעת שאני בא?‬
‫דרכי הפיין יכולות לפתוח צוהר אל העתיד‬
‫בשביל אלה שאמונתם אמיתית.‬
‫זה, וגם, לפי השמועה ניסית לירות‬
‫ביצור כלשהו אמש.‬
‫איך הם אמרו את זה?‬
‫"לא אדם ולא פיי"?‬
‫עכשיו אתה מאמין?‬
‫לשני הקורבנות הוציאו את הכבד. למה? לאיזו מטרה?‬
‫אני אישה קדושה.‬
‫אלו עניינים לא קדושים.‬
‫אני חוששת שאוכל רק לשער מה הסיבות לרוע שכזה.‬
‫אז קדימה, תשערי.‬
‫אולי הכבד הוא פרס מסוג מסוים.‬
‫הגמול האפל שבו, אולי.‬
‫למה אני מרגיש שאת יודעת יותר ממה שאת מספרת?‬
‫כי זה נכון.‬
‫אבל כבר סיפרתי לך כל מה שתוכל להאמין בו.‬
‫תנסי אותי.‬
‫יש סיפור במסורות העתיקות שלנו על מפלצת שמכונה "דארקאשר".‬
‫דארקאשר.‬
‫גולם בשר ודם, שהרכיבו מהאיברים של המתים‬
‫ונתנו לו חיים חדשים, תכלית חדשה.‬
‫מה את אומרת?‬
‫שאיזו עבודת טלאים ססגונית מגופות הועלתה מן המתים?‬
‫כמו שאמרה בעצמה הקדושה טיטאניה,‬
‫יש כוח מוזר בחיבור בין דברים חריגים.‬
‫אתה עדיין לא מאמין לי.‬
‫זה נשמע די מופרך.‬
‫כמה גופות נוספות ייפלו לפני שזה יישמע כמו משהו אחר?‬
‫אני אדם רציונלי, המימה.‬
‫אני צריך לראות דברים כאלה במו עיניי.‬
‫אני לא מתעסקת באומנויות האפלות.‬
‫אם אתה רוצה הוכחה, יש מגדת עתידות עם חנות ליד וקטיס סקוור.‬
‫אולי תיפגש איתה לגבי זה.‬
‫אולי.‬
‫תיזהר, המפקח.‬
‫סקפטיות אולי תשמור על השפיות שלך,‬
‫אבל היא לא תשאיר אותך בהכרח בחיים.‬
‫צהריים טובים.‬
‫אני מצטערת שהיית צריך להיכנס דרך הכניסה האחורית,‬
‫אבל העלמה אימוג'ן צובעת מחדש את אולם הכניסה.‬
‫אני בטוחה שאתה מבין.‬
‫לחלוטין.‬
‫איזה מזג אוויר נוראי.‬
‫עם קצת מזל, הוא יתבהר עד רנזדיי.‬
‫שמעתי שאתה מניו פריהולד.‬
‫התגוררתי בעיר הזו בעבר, כן.‬
‫אבל מובן שאני לא משם.‬
‫לא, כמובן.‬
‫בני משפחתי כרו פחם בפויאן במשך דורות.‬
‫ואז המלחמה פרצה, והפאקט התחילו לגייס‬
‫כל כוח אדם ראוי שיכלו.‬
‫נוכחתי מהר לדעת שלחיים של פאק יש מעט מאוד ערך‬
‫לשני צבאות הלוחמים במלחמה, ולכן מצאתי את דרכי לניו פריהולד.‬
‫שם מתברר ששגשגת.‬
‫זה מקום רקוב ומלא כאב, ללא ספק.‬
‫אבל מצאתי שם הזדמנות, כן.‬
‫יש לך סוכר?‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫לבטח פיניסטר קרוסינג היא מה שקיווית שתהיה?‬
‫אין דומה לה בהדר שלה ובפארה.‬
‫אבל האכזבה היחידה שלי היא שעדיין לא פגשתי בתושביה.‬
‫הם מעט ביישנים, אתה מבין.‬
‫אתה דבר נדיר כאן.‬
‫חלק אף יאמרו שבלתי אפשרי.‬
‫הם ימצאו את דרכם, אני בטוחה בכך.‬
‫טוב, תודה על כך שהיית הראשונה.‬
‫זה אדיב מאוד ואני מעריך את זה מאוד.‬
‫למעשה, אנחנו די מודרניים במשפחת ספורנרוז.‬
‫אבי היה הראשון בקרוסינג שהביא מבשלת מבני הפאון.‬
‫אבל זה דבר אחד להעסיק פאק‬
‫ודבר אחר לגמרי, להזמין פאק לתה.‬
‫והינה אתה כאן.‬
‫הדבר היחיד שאני ממשיך לחזור אליו‬
‫במחשבתי...‬
‫הוא למה?‬
‫למה?‬
‫אני מוכרח להתוודות שכשרק קיבלתי את הזמנתך, היא גרמה לי לתהות,‬
‫למה שהגברת הצעירה הזו תטריח את עצמה כל כך?‬
‫ומה השכנים שלה יחשבו על כך שאירחה פאק בביתה?‬
‫כמו שאמרתי, אנחנו מודרניים.‬
‫לא אכפת לי מה השכנים חושבים.‬
‫באמת?‬
‫אז למה גרמת לי להיכנס מאחור,‬
‫דרך כניסת המשרתים?‬
‫ראית בעצמך, הטרקלין...‬
‫נו, באמת, אישה!‬
‫שנינו יודעים שזו הייתה תחבולה, ולא מוצלחת במיוחד.‬
‫אני יכול לחשוב על סיבה אחת בלבד שתזמיני אותי לכאן.‬
‫- ומה היא? - כיף.‬
‫כיף?‬
‫את רוצה לבדר את חברייך בסדרה של סיפורים מתוחכמים‬
‫על הפאק המגוחך שהגיע לבקר.‬
‫אז קדימה.‬
‫אני שם שלוש כפיות סוכר בתה‬
‫ומעניין את התחת שלי מי יודע.‬
‫אודה לך אם לא תשתמש בשפה כזו.‬
‫טוב, אולי כדאי שאלך.‬
‫אולי באמת.‬
‫תקשיבי לי, העלמה אימוג'ן.‬
‫יבוא היום‬
‫שבו שכנייך הביישניים יילחמו כדי ללחוץ את ידי.‬
‫אנחנו עוקבים אחרי לונגרביין ואחרי כל אחד מהמכרים הידועים שלו.‬
‫טוב מאוד, ויינטראוט.‬
‫תמשיך לעדכן אותנו.‬
‫חלמתי עליו אמש.‬
‫הקיץ ההוא ליד הים. אתה זוכר?‬
‫מה אם אחבק שוב את בני רק מתוך שינה?‬
‫עלייך להישאר חזקה.‬
‫אני מטפל בזה.‬
‫אנחנו יודעים שלונגרביין מחזיק בג'ונה. למה לא לעצור אותו עכשיו?‬
‫אם נעצור אותו עכשיו, הוא יכחיש הכול.‬
‫לעולם לא נראה את הילד שוב.‬
‫תביני, לונגרביין לא עושה את זה רק כדי להעציב אותנו.‬
‫הוא רוצה גם את תפקיד הצ'נסלור.‬
‫איך בדיוק? תגיד לי.‬
‫כשתגיע הדרישה לכופר, היא לא תהיה עבור זהב.‬
‫היא תהיה לכך שאתפטר בתמורה לשובו בשלום של ג'ונה.‬
‫אז הוא לא יכול להודות עכשיו בכך שהוא עומד מאחורי החטיפה, נכון?‬
‫מה שאומר שהוא בוודאי יאשים מישהו אחר.‬
‫חבורה של קריטץ' ממורמרים, אולי.‬
‫הם כלי המשחק החביב עליו, אחרי הכול.‬
‫כן.‬
‫הוא שטן קטן וערמומי, אזקוף את זה לזכותו.‬
‫אבל עלינו עליו.‬
‫כן.‬
‫היום כשנשב בפרלמנט,‬
‫הוא לא יקבל ממני כלום,‬
‫אפילו לא רמז שגילינו מה הוא עשה.‬
‫הרוב נראה נחוש לתת לקריטץ' האלה‬
‫לעצב את פני העיר מחדש.‬
‫בחיי המרטיר, בקרוב הם יהיו רבים יותר מאיתנו!‬
‫איפה זה ייגמר?‬
‫זה לא יפתיע אותי בכלל אם בעתיד הקרוב, ברייקספיר יתחיל להגיד‬
‫שלקריטץ' צריכה להיות זכות בחירה.‬
‫- לעולם לא! - לא!‬
‫אולי זו התוכנית הסודית שלו כדי להישאר בשלטון.‬
‫העבר את רשות הדיבור! שמענו מספיק.‬
‫הקריטץ' הם כמו גאות‬
‫שתציף את עירנו ותטביע אותה.‬
‫אל תטעו,‬
‫הם יהרסו אותנו לפני ולפנים.‬
‫מוכרים ליקסר לאנשים בלי תקווה.‬
‫מוכרים משגלים לחלשים שבינינו.‬
‫אתה דוחק בי יותר מדי, לונגרביין.‬
‫העבר את רשות הדיבור!‬
‫העבר את רשות הדיבור.‬
‫אם לרשותך הקולות שנחוצים כדי להשתיק אותי, תראה אותם עכשיו.‬
‫תראה את הבן שלי!‬
‫את הבן שלך?‬
‫על מה לעזאזל אתה מדבר, ברייקספיר?‬
‫אתה יודע טוב מאוד.‬
‫מה עשיתי?‬
‫למה לא יכולתי לשתוק?‬
‫לונגרביין לעולם לא יחזיר את ג'ונה עכשיו.‬
‫זה יהיה משול לווידוי מלא.‬
‫ואני...‬
‫אני חשפתי את זה לעיני כול כמו טיפש גמור!‬
‫אתה היועץ שלי, ויינטראוט.‬
‫תייעץ לי!‬
‫סלח לי, אדוני, אני לא יכול.‬
‫תעצור אותו.‬
‫לעצור את לונגרביין ללא הוכחה?‬
‫איזו ברירה יש לך, לאחר שפרסמת את זה בצורה כזו?‬
‫הקואליציה שלו תערער על המעצר בבית המשפט העליון.‬
‫לא נחזיק בו זמן רב.‬
‫רק זמן מספיק כדי להוציא ממנו איפה הוא מחזיק בבן שלנו,‬
‫בכל האמצעים הנדרשים.‬
‫כשתחלץ את ג'ונה ממנו,‬
‫האשמה שלו תתגלה לעיני כול.‬
‫כן.‬
‫דאג שיביאו לכאן את הנחש.‬
‫אני מצטער.‬
‫סלחי לי.‬
‫- אמרת שאני אבוד. - זה נכון.‬
‫אני יודע.‬
‫באמת הייתי אבוד.‬
‫אני לכוד בין שני עולמות, וינייט.‬
‫במשך זמן מה, חשבתי שאוכל לבחור בעולם שלישי,‬
‫בחיים איתך.‬
‫אבל הייתי אנוכי.‬
‫משמעות האהבה אלייך הייתה לשחרר אותך.‬
‫אז תעשה את זה.‬
‫תודה רבה.‬
‫המפקח.‬
‫איך אוכל לעזור לך?‬
‫מה זה?‬
‫אתה רוצה שאכין נזיד נחמד?‬
‫אני רוצה שתכיני לי דארקאשר.‬
‫אני מבינה שראית את החיה במו עיניך?‬
‫ראיתי משהו.‬
‫אבל לא אאמין שהוא עלה מן המתים‬
‫עד שאראה בעצמי‬
‫שבכלל אפשר לעשות דבר כזה.‬
‫ואתה רוצה שאחבר בין שני היצורים חסרי החיים האלה‬
‫כדי שהם ינשמו כאחד?‬
‫לא כל כך קל, מה שאתה מבקש.‬
‫אז הכול קשקושי קריטץ', נכון?‬
‫מגדת עתידות זקנה כבר לא יכולה להתמקח?‬
‫אשלם לך מה שתבקשי.‬
‫את יכולה לעשות את זה או לא?‬
‫לדארקאשר מוכרח להיות אדון.‬
‫הוא יהיה קשור אליך עד יום מותך.‬
‫זה נראה כמו הרבה זמן לסחוב איתך דג-חפרפרת.‬
‫קשור אליי באיזה אופן?‬
‫בחיים שאתה צריך לתת.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫אני דורשת רק את מה שיהיה חלק ממך בכל בריאה, המפקח.‬
‫את לא מתכוונת...‬
‫הזרע שלך.‬
‫יש לי מה שאני צריכה.‬
‫תחזור בעוד יומיים.‬
‫אסור לזרז עניינים שכאלה.‬
‫אם משהו מזה הוא שרלטנות, מכשפה זקנה,‬
‫יהיו לכך השלכות.‬
‫לא צריך להיות גאון בשביל זה.‬
‫שליחים משאירים חבילות ברחבי העיר במקומות שמסומנים בגיר.‬
‫לפי הגיר תדעי לאן לקחת אותן. פשוט.‬
‫מה יש בחבילות?‬
‫ליקסר. הברחות. עדיף לא לשאול.‬
‫בהתחלה את תהיי במסלול יום.‬
‫אבל תחליפי אותו מהר ככל שתוכלי. בלילות מהר יותר.‬
‫- למה? - את יכולה לעוף בלי שיבחינו בך.‬
‫באור יום את חייבת ללכת.‬
‫מה קורה אם מבחינים בך עפה?‬
‫הם לא יירו בך,‬
‫אבל הם יורו על גזירת הכנפיים שלך אם תיתפסי.‬
‫- מה אתה צריך, בול? - רק את החדשה.‬
‫דליה רוצה אותה.‬
‫אלוהים.‬
‫בבקשה.‬
‫מה היה הכלל הראשון שאמרתי לך?‬
‫לא דיברתי עם המשטרה.‬
‫זה לא נכון בעליל, נכון, בולרו?‬
‫ראיתי אותך ואת המפקח הנאה, ברואו.‬
‫בגלוי. לאור יום.‬
‫הוא אף אחד.‬
‫פעם היינו מזדיינים.‬
‫להזדיין איתם לא עדיף על לדבר איתם, ילדה.‬
‫זה היה בזמן המלחמה. הוא לא היה שוטר אז.‬
‫הוא שוטר עכשיו, נכון?‬
‫אז על מה דיברתם?‬
‫כלום. רק על השטויות שלנו.‬
‫השטויות שלכם. את מאוהבת ב"הולך" הזה?‬
‫לא. אני ממש שונאת את המנוול! תסמכי עליי!‬
‫אז תני לנו את הכתובת שלו. נטפל בזה בשבילך, נכון?‬
‫אני לא יודעת מהי.‬
‫טוב. לעזאזל עם זה. תחזיק אותה חזק.‬
‫אני לא המלשנית!‬
‫לא, את נטל מזוין.‬
‫לא, בבקשה. אני נכס.‬
‫אני יכולה לעזור לך למצוא את המלשין.‬
‫איפה תחפשי? מתחת לביצים של "ג'וני בורג"?‬
‫מה אכפת לך איך אני אמצא אותו, לעזאזל?‬
‫עד חצות כדאי שתעמדי מולי עם שם על השפתיים,‬
‫או שתהיי בחצי הדרך בחזרה לטירנאנוק.‬
‫אסור היה לי לשלוח אותך אל החארות האלה.‬
‫זו לא אשמתך.‬
‫הייתי צריכה פשוט להשיג לך עבודה כאן.‬
‫לא, את צדקת. לא הייתי מרגישה חופשייה כאן.‬
‫- לפחות היית נשארת בחיים. - אני עוד לא מתה.‬
‫אני פשוט צריכה למצוא את המלשין.‬
‫מה?‬
‫לפני חצות? את לא רצינית, נכון?‬
‫איזו ברירה אחרת יש לי?‬
‫מה עם לברוח מהעיר הזו בתור התחלה?‬
‫גמרתי לברוח.‬
‫ואיך בדיוק, בשם כל רוחות לונאסה, את מתכוונת למצוא את מי שמדבר?‬
‫אני עובדת על זה.‬
‫וינייט, ה"בלאק רייבן"...‬
‫לא מפחידים אותי.‬
‫שרדתי דברים גרועים מהם, גרועים הרבה יותר.‬
‫את לא בלתי מנוצחת!‬
‫יש הרבה כאב שאת לא מתמודדת איתו.‬
‫אל תיתני לזה לגרום לך לעשות משהו מטופש.‬
‫בבקשה.‬
‫אם לא לטובתך, אז לטובתי.‬
‫כי אני לעולם לא אסלח לעצמי אם החרא הזה של ה"בלאק רייבן" יגרום למותך.‬
‫אחוזת לונגרביין - הבורג‬
‫ראיתי שהתחילו לקבל נשים לאוניברסיטה שלך.‬
‫פארסה בהתהוות, ללא ספק.‬
‫באיזו עוד דרך אמורה גברת להעסיק את עצמה?‬
‫אתה כבר הובלת שתי משלחות לקוטב בגילי.‬
‫כן.‬
‫חוויה מחרידה.‬
‫אולי אתחיל ללמוד בסתיו.‬
‫לאחר שנת שבתון,‬
‫טיול בביורלנדס.‬
‫או בדרום אל חוף הפרעונים,‬
‫שיט קיץ בין הקברים השקועים של אבותיי.‬
‫אבותייך.‬
‫אימא שלך נולדה בשגרירות במעלה הרחוב.‬
‫היא לא יכלה אפילו לאיית את שמה בפרעונית.‬
‫טוב,‬
‫חס וחלילה שאישה תרצה לדעת הרבה יותר מזה.‬
‫שתרצה לראות משהו בכלל‬
‫מהעולם שמחוץ לבית שלה.‬
‫נו, באמת, סופי.‬
‫הבית שלך הוא טירה ארורה.‬
‫עכשיו כבר אין מספיק ספרים בספרייה שלך?‬
‫מתברר שלא,‬
‫בהתחשב בכך שקראתי את כולם.‬
‫- פעמיים. - אז תקראי אותם לאט יותר בפעם הבאה.‬
‫משום שהקברים של אבותייך יהפכו לאבק‬
‫לפני שארשה לך לפזז לך אל הערבה,‬
‫ובטח שלא לקולג'.‬
‫לא ביקשתי את הרשות שלך.‬
‫אז לכי.‬
‫ותראי עד כמה רחוק את מגיעה בלעדיה.‬
‫היי, אתם לא יכולים פשוט להתפרץ אל ביתו של משגיח.‬
‫המשגיח לונגרביין, הצ'נסלור רוצה לראות אותך.‬
‫לא אכפת לי מה הוא רוצה, לעזאזל!‬
‫תורידו את הידיים שלכם ממני!‬
‫אתם לא יודעים מי אני? זו שערורייה!‬
‫הפעם עברת את הגבול, ברייקספיר,‬
‫להשתמש במשמר הממלכתי ככוח בריונים פרטי משלך.‬
‫אדאג שתשלם על כך בתפקיד שלך.‬
‫איפה הבן שלי, מנוול?‬
‫אתה מטורף!‬
‫כפי שאתה היית אם מישהו היה גונב את סופי היקרה שלך ממך.‬
‫איפה ג'ונה?‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫אבסלום, מספיק!‬
‫הוא לא יוכל לספר לנו דבר אם הוא יוכה עד אובדן הכרה.‬
‫אין לי אפילו שמץ של מושג על מה שניכם מדברים.‬
‫קחו אותו מכאן.‬
‫נחשוב על איזו שהיא דרך לרענן את זיכרונו.‬
‫בדקתי באזור כפי שביקשת. למדתי דבר או שניים.‬
‫כמו מה?‬
‫נראה שהאח מחפש נואשות אחר הלוואה.‬
‫אז זה לא היה בשביל הכיף.‬
‫אדוני?‬
‫שום דבר. עבודה טובה, פרגוס.‬
‫תמיד ידעתי שאוכל לסמוך עליך.‬
‫אי אפשר שלא לרחם עליה.‬
‫המסכנה תיגרר לזה, מפונקת או לא.‬
‫כן, אני מתאר לעצמי.‬
‫ריטר.‬
‫משהו לכאב.‬
‫פאייטי.‬
‫תודה למרטיר שבאת.‬
‫הפצרתי באבסלום שייתן לי לדבר על ליבך‬
‫כאמו של ג'ונה.‬
‫אל תתאמצי.‬
‫אין לי מושג איפה הילד.‬
‫נדיר לראות אומץ כזה שעומד מול זעם כזה.‬
‫בעלי עסוק מאוד.‬
‫זה לא אומץ.‬
‫זו העובדה שאין לי מידע לתת.‬
‫כן, אבל הוא לא יודע את זה.‬
‫את.‬
‫תגיד שוב?‬
‫איפה אתה מחזיק בו?‬
‫מה?‬
‫במרחצאות קופלי?‬
‫מה קרה?‬
‫השד דיבר?‬
‫אני חוששת שהיית קשוח מדי איתו.‬
‫גופו קרס, והוא...‬
‫הוא מת לנגד עיניי.‬
‫השבח למרטיר שנתת לי לדבר על ליבו.‬
‫הוא התוודה?‬
‫מרחצאות קופלי הישנים, שם הוא מחזיק בג'ונה.‬
‫זה קשקוש, זה מה שזה!‬
‫לא עשיתי שום דבר!‬
‫אז אין לך ממה לחשוש, נכון?‬
‫חכה כאן, חתיכת חרא.‬
‫המלין.‬
‫אתה מנסה לגרום למותי, המפקח?‬
‫דליה רותחת מזעם על כך שהחבר שלך, דומבי,‬
‫פירק את משלוח הליקסר.‬
‫דומבי הוא לא החבר שלי, והצרות שלך לא מעניינות אותי.‬
‫מה שכן מעניין זה שיש לנו רוצח שמסתובב חופשי.‬
‫זה לא אני, ואלה לא ה"רייבן".‬
‫הם הורגים רק את מי שבוגד בהם.‬
‫כמו, בוא נאמר, אם תופסים אותך מלשין למשטרה.‬
‫אני חוקר זווית לא שגרתית.‬
‫איזו חיה שעשויה מדברים מתים.‬
‫פאק, טרואו ושכמותם אולי היו אחראיים.‬
‫אתה משוגע לגמרי.‬
‫אני ממתין לראיה.‬
‫אבל בינתיים, התחלתי לחשוב,‬
‫"מי יכול להשיג כמה גופות?"‬
‫חוקר מקרי מוות.‬
‫אולי כדאי לך לדבר עם החבר שלך, ד"ר מורנג'.‬
‫אני מדבר איתך.‬
‫מורנג' לא מטריד את עצמו בפיי מתים.‬
‫גם ה"רייבן" לא.‬
‫אבל...‬
‫שמעתי שמועה על אחת מאיתנו, רן.‬
‫אולי היא עבדה קצת מהצד,‬
‫הוציאה מהקבר את הדברים שאתה מדבר עליהם.‬
‫- בשביל מי? - לא זוכר.‬
‫הוא לא השאיר עליי רושם גדול כל כך.‬
‫היה לו שם דתי כזה, אני חושב.‬
‫אני צריך לדבר עם רן הזו.‬
‫אז תצטרך להוציא גם אותה מהקבר.‬
‫דליה השליכה את רן מהגג לפני שני לילות.‬
‫היא אמרה שזה בגלל שהיא כבר לא בטחה בה, אבל לדעתי,‬
‫אני חושב שזה היה בגלל הפעילות הזו שעשתה מהצד.‬
‫אז...‬
‫אני יכול לצאת מפה עכשיו?‬
‫בעוד כשעתיים.‬
‫לא נרצה שדליה תחשוד במשהו, נכון?‬
‫את לא אמורה להיכנס לכאן, טורמלין.‬
‫ואתה לא אמור להיות בשום מקום, נכון?‬
‫למיטב זיכרוני, את זו שאמרת לי להשאיר אותה מאחור.‬
‫מעולם לא אמרתי לך לזייף את המוות שלך. חשבתי שנפרדת ממנה.‬
‫זה לא היה כל כך קל.‬
‫- והתנצלתי. - כן, אני יודעת.‬
‫ואחד מהחברים החדשים שלה ב"בלאק רייבן" ראה אתכם ביחד.‬
‫בטח תוכל לתאר לעצמך איך זה נראה כשהיא דיברה עם שוטר.‬
‫מה שלומה?‬
‫הם חושבים שהיא זו ששיתפה אתכם במידע.‬
‫היא חושבת שהיא תצליח לצאת מזה, כמו תמיד. אני?‬
‫אני חושבת שאתה הכנסת אותה לזה ותוכל לחלץ אותה.‬
‫אמרתי לה לא להצטרף ל"רייבן".‬
‫אז היא הצטרפה.‬
‫ועכשיו אני צריכה שתגיד לי מי המלשין.‬
‫לעזאזל!‬
‫זה הוא או היא, פיילו.‬
‫ה"רייבן" האלה לא מתעסקים בשטויות.‬
‫אדגל המלין.‬
‫המפקח, הם מצאו אותו.‬
‫- את מי? - את הבן של ברייקספיר.‬
‫החזיקו בו במרחצאות קופלי. אנחנו לא יודעים כמה חוטפים.‬
‫הקפטן רוצה שכולם יטפלו בזה.‬
‫- תסרקו את המקום. - מיד, המפקד.‬
‫מי שעזר ללונגרביין אולי מתחבא.‬
‫זה בסדר. אתה בטוח.‬
‫- נו? - הם הסתלקו, המפקד.‬
‫בני הזונות האלה בטח הסתלקו מזמן.‬
‫לעזאזל עם זה!‬
‫אתה בסדר, בן?‬
‫הוא פגע בך?‬
‫ידעתי שתחזיר אותי הביתה.‬
‫הייתי הופך גם את השמיים.‬
‫אבל למען האמת, עלינו להודות לאימא שלך.‬
‫היא זו שהפצירה בי להתייעץ עם מגדת העתידות שלה.‬
‫ג'ונה!‬
‫תודה למרטיר שאתה בטוח.‬
‫אני רוצה לדבר עם הגבירה שלך.‬
‫היא עסוקה, לצערי.‬
‫זה אתה, עזרא?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫באתי כדי להתנצל‬
‫על ההתנהגות שלי היום.‬
‫ההתנצלות התקבלה, תודה.‬
‫מה קרה?‬
‫הם מסתכלים?‬
‫תוהים מה פאק עושה בדלת הראשית שלך.‬
‫תארי לך איך הם יסתכלו כשאת ואחיך תיאלצו‬
‫למכור את הבית הזה.‬
‫מה אתה יודע על העניינים שלנו?‬
‫רק מה שהמשרתים של השכן שלך אומרים על הצרה‬
‫שאליה אחיך הכניס את עצמו.‬
‫אני מצטער.‬
‫אוכל רק לנחש את מידת הייאוש שלך.‬
‫אכן.‬
‫זה אכן ייאוש. נכון לכנות את זה כך.‬
‫אחי ואני, אנחנו מוצאים את עצמנו טובעים,‬
‫ואף פעם לא לימדו אותנו לשחות.‬
‫זו כנות.‬
‫ההזמנה שלי לתה לא הייתה בשביל הכיף.‬
‫התכוונתי לבדוק את מידת הנדיבות שלך.‬
‫חשתי‬
‫שלא קיבלת הזמנה ראויה לחברה כאן.‬
‫והרגשת שיכולה להיסגר פה עסקה.‬
‫אני מצטערת, מר אגריוס. זה היה טיפשי מצידי, אני רואה את זה עכשיו.‬
‫באמת?‬
‫בבקשה אל תשחק בי.‬
‫רחוק מזה.‬
‫אני לא רואה למה לא נוכל להגיע להסכמה.‬
‫הצעד הראשון, כמובן...‬
‫תצטרכי לתת לי להיכנס מהדלת הראשית שלך.‬
‫המלין.‬
‫הוא ידע על המשלוח.‬
‫השוטר הזה שלך סיפר לך את זה?‬
‫נראה שאת באמת מסובבת אותו על האצבע הקטנה שלך.‬
‫אז נותר רק דבר אחד לעשות אם כך.‬
‫את רוצה שאני אעשה את זה?‬
‫עד כמה קל זה יהיה למסור לי שם ופשוט ללכת?‬
‫לא. עלייך להוכיח שאת מאמינה בזה.‬
‫אני לא רוצחת.‬
‫כל אותן שנים תחת הכיבוש,‬
‫בחורה קשוחה כמוך לא השאירה גופה מאחור? גם לא אחת?‬
‫מעולם לא מבני מיני.‬
‫מה אמרתי לך?‬
‫מי שבוחר בהולכים על הקרקע, שייך לקרקע.‬
‫תטמיני אותו בה.‬
‫ותביאי לי את הכנף של הבן זונה.‬
‫אונה אמרה שרצית לראות אותי.‬
‫נכון.‬
‫מה העניין? אני מאוד עסוק הלילה.‬
‫שמעתי עליך משהו, ואני רוצה לדעת אם זה נכון.‬
‫מה שמעת?‬
‫שסיפרת שלאנשים שאתה מתכוון לזיין אותי.‬
‫הפייאנים האלה יגידו כל מיני דברים.‬
‫אז אתה לא רוצה?‬
‫רוצה מה?‬
‫לזיין אותי.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫עצום את העיניים.‬
‫למה?‬
‫כי אמרתי לך.‬
‫אני בטוח שיש מקום יותר נוח שאליו נוכל ללכת.‬
‫לא.‬
‫אני לא רוצה שזה יהיה יותר מדי נוח.‬
‫אתם הצעירים, כולכם יורדים מהסירות באותו אופן,‬
‫חושבים ששרדתם כי אתם חזקים.‬
‫אבל אתם סתם בני מזל.‬
‫את באמת חושבת שאת הפייאנית הראשונה שניסתה להרוג אותי?‬
‫אני אחיה אחרייך, עוזרת-הגבירה.‬
‫ואת תבזבזי את נשימתך האחרונה בחרטה על כך שלא התמדת בתוכנית‬
‫ומצצת לי.‬
‫כי עכשיו ממש עצבנת אותי.‬
‫ואני נחוש לראות בדיוק כמה לאט אני יכול לערוף את הראש היפה שלך.‬
‫לאט מדי.‬
‫את בסדר?‬
‫וינייט.‬
‫אנחנו חייבים ללכת.‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫טורמלין. אלוהים!‬
‫תעזרי לי עם הגופה.‬
‫לאן זה מוביל?‬
‫לנהר, ואז לים.‬
‫מה אם הוא יצוץ?‬
‫ימצאו בתוכו כדור של משטרה ויניחו לזה, אני מניח.‬
‫ככה זה עובד כאן?‬
‫בבורג.‬
‫זה מקום מכוער.‬
‫זה הבית שבו בחרת.‬
‫זה לא היה הוגן, איך שעזבתי אותך.‬
‫המשכתי להגיד לעצמי שזה כן היה.‬
‫בסופו של דבר, אדם אינו טוב יותר מהכאב שהוא היסב‬
‫לאנשים שהוא אוהב‬
‫וממה שהוא מוכן לעשות כדי לתקן את המצב.‬
‫אסור היה לי לקחת את זה ממך.‬
‫אני מצטער.‬
‫אומר את האמת. לא ידעתי מי מכם יחזור.‬
‫גם אני לא.‬
‫מהיר וללא כאב?‬
‫- לא. - יופי.‬
‫- מה זה? - קידום.‬
‫המלין הפעיל את הגרלות הלוטו. עכשיו זה תפקידך.‬
‫אני נותנת לך את מסלול פיניסטר.‬
‫לכי לך.‬
‫תיזהרי עם השוטר הזה שלך,‬
‫או שבפעם הבאה, הכנף שלך תהיה על השולחן.‬
‫הוא לא צריך להדאיג אותך.‬
‫קיבלת את הפתק שלי.‬
‫ובכל זאת באתי.‬
‫פורשיה,‬
‫אכפת לי ממך.‬
‫יותר ממה שהראיתי.‬
‫מגיע לך טוב יותר.‬
‫מה גרם לזה, פיילו?‬
‫החלטתי לבחור בעולם.‬
‫למה הכוונה?‬
‫שמתי לב,‬
‫שמעולם לא יצאתי איתך לבלות.‬
‫אני לא זוכרת מתי בפעם האחרונה הגישו לי ארוחה.‬
‫אני לא יכול לחשוב על מישהו שזה מגיע לו יותר.‬
‫זה נחמד.‬
‫תודה שהבאת אותי.‬
‫זה הייתי אני.‬
‫סליחה?‬
‫הבחורה ששאלת אותי לגביה באותו היום.‬
‫אני פגעתי בה.‬
‫לפעמים קשה יותר לחיות עם זה מאשר עם ההפך.‬
‫היית פה כל הלילה?‬
‫את בסדר?‬
‫וינייט?‬
‫זה בסדר. בסדר, בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫את בסדר.‬