- Eleno! - Eleno!
Mio!
Mio! Mio!
Nádhera. Osm let ryzího Charlese.
Můžeme se seznamovat pomalu.
Budete se divit, jak pomalu se budeme seznamovat. Billie!
AVENUE 5 II. 8. díl: Proto se to jmenuje střela
Iris? Iris!
- Vždyť jsem tady. - Jo, protože jsem vás zachránil.
Uplatněte svou vůdčí pozici a nepřijímejte dotazy.
Dobře, vážení, teďka tu velím já!
Takže kdybyste cokoliv potřebovali, řekněte Iris!
Ta vám nijak nepomůže!
- Moje léky zůstaly na té druhé lodi. - Obdivuju váš optimismus.
Někdo nám musí říct, jestli nás tady čeká smrt.
Jestli nás opravdu čeká smrt, pak jsem to předem věděl
a chtěl jsem zůstat s vámi, s proletáři. Až do konce. Nemáte zač.
- To je dojemné vyznání. - A je to pravda!
To nemusíte dodávat. Tím jen vzniknou pochybnosti.
Tohle je můj život. Bůh ví, že za moc nestojí,
ale Judd si s ním zas a znova utírá nos.
Soustřeďte se. Soustřeďte se. Budu to říkat, dokud nezačnete.
Možná vám můžu pomoct.
Jaz, sledujte ten asteroid. Billie, zjistěte, co my máme a oni ne.
Takže my máme motory, trysky,
kluziště, automat na bingo,
navigační počítače a šest motokár.
A oni mají, proboha, oni mají úhoře.
Kdo má kanibala?
Myslím, že my, ale taky máme Franka.
Skvělý. Jestli se nakonec navzájem sníme, aspoň s hezkou oblohou.
- No, s oblohou. - Máme signál.
- Eleno? - Ryane! Co se děje?
Zdá se, že jsem to tak trochu zpackal.
Co? Ryane? Do hajzlu!
Ale všechno dobře dopadne.
Tohle zapíšou do Guinessovy knihy lží.
- Můžete znova nahodit vysílačky? - Ale vysílač je v přední půlce.
A ti, kdo ho umí obsluhovat, jsou v zadní.
-Řekněte předku, ať to spraví. - To nejde, protože nemáme signál.
Prostě to do prdele spravte, jasný? Hned!
Teď jenom po lidech řvete nesmyslný instrukce.
- Já vím! Vrhněte se na to! - Pardon, vlastně už jsem to spravila.
- Zapomněla jsem na zálohu. - Vidíte? Někdy to zabere.
Ťuk, ťuk! To není vtip. Asi vám můžu pomoct.
- Zaměříme na to, co uděláme. - Ne, Spikeu, teď není vhodná chvíle.
Já bych jich napsal sedm.
Neboj, maminka bude v pořádku. Bude v pořádku. A my taky.
Jak v těch komediích pro pamětníky,
kde chlapovi zůstane na krku novorozenec.
A pak ho sestřelí raketa.
Takže spíš komediální drama, víš? Komediální drama.
- Tak jo. Dougu? - Mio!
Dobře, Dougu! Podpírej hlavičku! Vychovej ji bilingvně
a ať nikdy nechodí s bubeníkem!
Mám si to napsat? Do hajzlu!
Tobě upadlo naše dítě? Co se stalo?
Dobře, máme 90 procent kajut, posilovnu, můstek,
ale nic, co by ho umělo ovládat, kromě světel.
Máme basketbalové hřiště, ale jim zůstaly míče.
- A my máme lázně. - Dobře.
Po tom předstíraném basketbalu budou potřeba.
- A taky máme úhoře! - To je prima, už mám kurevskej hlad.
Moje dítě zůstalo v druhý půlce. Chci ho vidět.
Bože, nemáte ještě jiný dítě, na který byste se zaměřila?
- Rav! Promiň. Rav! - Co je? Co je?
Miiny prsa, vlastně celá Mia zůstala na druhý straně lodi.
- Jak ji teď nakrmím? - Já nevím, Dougu.
- Běžte do restaurace. Dejte jí menu. - Ví tu někdo, jak se kojí dítě?
Ano, já. Jsem biologickým otcem dítěte a jsem připraven.
Láska dokáže to, co věda ne.
Horší už to být nemohlo.
Můstek je uzavřen. Vypadněte. Zaujměte místo.
Křeslo moci, které mi tak dlouho upírali mí nepřátelé.
Akorát tu žádný není. Můžeme přinést křeslo?
Ne. Sedí jen slaboši. A navíc byste neviděl přes kormidlo.
Zavři dveře! Zavři!
Dobře. Prozatím se můžeme schovat tady.
Před raketou se neschováme, Karen. Před očima mi probíhá celý můj život.
Ve školce jsem exceloval. Na střední už to šlo hůř.
Puberta byla jako bungee-jumping bez lana. A teď...
- Franku, nikdy se neohlížej za sebe. - Dobře.
Zůstaneme tady, usadíme se tu a budeme v bezpečí.
Jako párek poustevníčků.
Octové čistidlo.
Namoč kousek látky, zlato. Bude z něj napůl jedlé tofu.
Už žádné vaření, Franku. Opravdu. Snědla jsem snad šest koupelen.
Dobře, vy dva, chci nepřetržité informace o asteroidu.
A když to neudělá bum, dostanete cenu.
- Jaz, kolik nám zbývá? - 55 minut.
Ach bože, 55 minut. To je jako jít naproti gilotině.
Kdyby byla gilotina 55 minut daleko.
- Dovolte. Haló! Mám plán. - My to nechceme slyšet, jasný?
Já umírám.
Mohl bych se obětovat a loď zachránit.
Cože?
Bolelo mě na hrudi a nechal jsem si udělat CT.
Neoperovatelný výhřez srdeční chlopně, zvápenatělý až hrůza.
- A jak... - Jak dlouho? Tři týdny.
Ne, Spikeu, jak chcete tu loď zachránit?
No, máme tu jednomístný únikový modul.
Můžu na něj skočit a vletět přímo do rakety.
Jeden muž absorbuje výbuch, 6000 dalších řekne: "Dík, chlape."
To by mohl?
Teoreticky jo, to by mohl. Mohl byste...
Takže vy byste vletěl přímo do rakety
a, to mě poser, my všichni to přežijeme?
- Všichni to přežijeme. - To je radostná zpráva!
Teda, pro vás ne.
- Ne. - To je jasný. Ale jinak radostná!
A taky neuvěřitelně smutná.
Je to nepopsatelný žal.
Máte-li někdo poslední přání
nebo se chcete zbavit břemena rodinného tajemství, teď je čas.
Chci se vrátit na Zem, chovat tohle dítě jako lvíče
před Miinou zlou sestrou a říct: "Kdo je neplodnej teď, krávo?"
"Řekni, Paulino, kdo je kurva neplodnej teď?"
Paulina z toho vyjde jako husa. To se povedlo, Dougu.
- Jo, tohle můžu potřebovat. - Nějak se nám to tu posránkovalo.
Potřebujeme urgentní plán, jak vyřešit tu střelu.
Jasně. Mám kurz krizovýho managementu,
na kterej jsem nechodil. To zvládnu.
Zdravím, tady je velitel Judd z Avenue 5, z obou dvou.
Ozvěte se, Země. Opakuju, ozvěte se, kreténi.
Potřebujeme od nich pomoct, tak jim pro začátek neříkejte kreténi.
- Mio? Pořád jsi v koupelně? - Dougu!
Pomůžu ti utéct, ale musíš být potichu.
- Dobře. Dobře. - Vezmi si elektrickej kartáček.
To se odsud mám pročistit ven?
Ne, ne. Sundej nástavec a najdeš takovou špičatou věc.
A teď vyvrtej díru do zdi.
- Jednou jsem to viděl ve filmu. - Tak jo. Můžu.
Neprovrtej dráty.
Tahle loď je tak levná, že tu nejspíš žádný nejsou.
- Jsem tam! Jsem tam! - Dobře, prima.
- Je to jenom malá dírečka, Dougu. - Zkus do ní zakřičet.
Haló! Haló! Vyvrtala jsem díru do zdi! Moc se omlouvám!
- Máte zprávu. - Co to děláte?
- Občané z Avenue 5... - Panebože.
Tato zpráva vás má ochránit...
- To je možná Bůh. - Je Bůh single? Má fantastickej hlas.
Není to Bůh. Je to ženská z reklamy na prací prášek,
ale klidně si to myslete.
Občané z Avenue 5, tato zpráva vás má ochránit...
Stoupnu si před lidi a hned jim o té vesmírné Siréně řeknu.
Ano, takhle ji nazvu. Lidi!
- Haló? Jsem Herman Twam Judd. - Dostali jsme zprávu!
A jsem tady velmi vlivný člověk. Najděte si mý jméno ve vyhledávači.
Ale ty očerňovací kampaně nečtěte.
Občané z Avenue 5,
tato zpráva vás má ochránit
před pochybnostmi, že vás za 27 minut zahubí raketová střela.
Jsou to všichni kreténi.
- Teď mi to došlo. Spike. On umře. - Až teď vám to došlo?
Měl bych napsat oslavnou řeč o jeho smyslu pro lidskost.
To je vlastně docela dobrý. Měla byste si to napsat.
- Napíšu, souhlasím. - Zaznamenejte to.
Zaznamenám, určitě. A teď musíte zavolat Juddovi a být milý, ano?
Musíte mu zavolat.
Zdravím vás, Hermane, vy jeden Juddíku. Hlásí se Ryan!
Jak si žije druhá polovička, co?
Poslyšte, jestli chceme tu střelu zarazit, musíme spolupracovat.
Máme tady moc pěkný věci. Máme tu...
- Povlečení. - Máme povlečení, pak taky...
Všechna ochucovadla. Ochucovadla.
- Máme ochucovadla. - Ochucovadla.
- Šedesát velkých míčů na jógu. - Co máme my?
My máme,
my máme vlny.
Aha, úhoře. Tak máte říct úhoře. Máme úhoře.
Ať si hned nemyslí, že vyhrál. Vyhrál, ale ať si to hned nemyslí.
V úhořím království je muž s úhoři králem.
To neřeknu.
Napadlo mě třeba dvacet ruliček toaleťáku za úhoře,
protože my zase máme toaleťák.
A jestli si nechcete utírat zadek úhořem,
a omlouvám se, že jsem tu představu vytáhl,
myslím, že bychom se měli domluvit.
A víte, co ještě v přední půlce máme, Ryane? Světelný vypínače.
- Do pr... - Za co vám ti úhoří stojí, Ryane?
To je jako vyjednávat se zlou panenkou.
- Spike je připravenej. Musíme jít. - Dobře, ještě si to rozmyslíme.
- To i my. Ale my rychlejc. - Už to mám.
"Zemřel tak, jak žil. Sám."
Do 18 měsíců by měla začít mluvit.
Ve 24 měsících očekávám vyjadřování ve větách.
Ale plán zněl, že začne tvořit věty ve 32 měsících.
- Ser na plán, Dougu. Budeme tvrdí! -Žádnou paniku.
Společně se o to dítě se souhlasem postaráme.
Dougu, a nepouštěj k dítěti Madse. Je moc atraktivní.
Nikdy v životě nemusel myslet na nic jinýho.
Haló? Haló?
Bože můj! Co se děje?
- Dobrý den, paní. - Díky bohu!
Bála jsem se, že umřu na záchodě jako naše matikářka z pátý třídy.
Matte, chci si vzít Ryana. A Charlese.
Chci, aby byla naše velká, divná rodina oficiální. Že, děti?
- Jo. - Vy, já, tatínek a kapitán taťka.
Manželství zatracených. Nádherné.
Myslím, že svatební budka v pátém podlaží je volná. Ale já teď nemůžu.
Snažím se vyrobit smrtící přístroj, který by mě zpopelnil.
- Skvělý. Tak jo. Jdeme. Děkuju. - Mazel tov.
Náš hrdina!
Jdi na to, Spikeu!
Co jsem propásla?
Spike se chce zabít. Ale to je dobře.
Aha, tak jo. Snad to přežije.
Elena si nás chce vzít. Budeme spolumanžové.
- Vážně? - Jo.
Bože, svatba a smrt v jeden den. Měl jsem si vzít lepší ponožky.
Blahopřeju. Dva ženiši na obzoru.
Nebude to skutečné, když manželství nemůžete naplnit,
ale jinak vám to absolutně přeju.
- Billie, bude to fungovat? - Jo, mělo by.
Vy myslíte to manželství? Ne.
Přečtu Spikeovi několik oslavných vzkazů.
- Snad mě nebudete moc dusit. - Ne, to přijde až pak!
Tak třeba... ano. Tohle psal Craig z kajuty 631.
"Nikdy jsme spolu nemluvili, ale astronauty mám rád."
Promiňte, neměl jsem čas...
- Kapitáne, musíme to urychlit... - Ano. Ano. Ano, samozřejmě.
Tady mám jeden od Franka. "Spikeu, děkuju za klub mazlení."
"To, jak vaše tělo splynulo s mým,"
"mi připomnělo domov tak, jako nic předtím."
-"Jako nic předtím," Franku? - Promiň.
- Momentálně jen plýtváme palivem. - Dobře. Tohle už je konec.
Ano. Ano, samozřejmě. Spikeu, nějaká poslední slova?
Ano, něco bych řekl rád.
Asi jsem se na to připravoval celý svůj život.
- Totiž... - Jo, Spikeu, my to chápeme.
- To jo. Můžeme už... - Jo. Já tomu rozumím. Dobrá.
- Tak prosím, Spikeu. - Spikeu, poslyšte.
I já jsem vám napsal oslavné řádky.
A těší mě, jak se mi to povedlo.
Nechtěl jsem spěchat, ale teď se musím jít oženit. Takže sbohem.
Nashle. Už napořád.
- Poradíte mi, jak se to řídí? - Je to únikový modul.
Sednete si a modul unikne.
Nezapomeňte, s kým mluvíte. Přistál jsem s modulem na Marsu.
Tak to máte kvalifikaci, abyste v něm seděl. Ale to zvládne i brambora.
Startovací proces zahájen.
Dobře. Tak šťastnou cestu. No, šťastnou ne, ale cestu.
Deset, devět, osm, sedm,
šest, pět, čtyři, tři, dva, jedna. Start.
Pa, lásko.
Dobrý den. Dobrý den, vážení. Promiňte, že jste museli čekat.
Přál jsem Spikeovi šťastné vyhlazení.
- Kdo má... - Posaďte se, prosím!
Na místa! Kamkoliv! Sem ne.
- V pořádku. - Sem ne! Posuňte se, prosím!
Už jste tady. Tak honem do toho, ať je to právoplatné.
No dobře. Uklidněte se, Charlesi. Děláme to pro Elenu.
Bude to nádherná nevěsta. Myslím. Není tady.
Já věděl, že přijdete. Jdete za polárního ostřelovače?
Nebo za příštího papeže? Co?
- Potřeboval jste svědky. Jsem tady. - To bude stačit.
- Můžeme to trochu popohnat? - Kdo má tu věc?
- Frank! Frank! - Franku! Franku! Můžeme!
Jo.
Dobře, kapitáne, musíme sebou fakt pohnout, jasný?
Eleno.
Dobře, Franku. Zmáčkněte svatbu.
Čauky, panicové! Vsadím se, že dnešní noc bude pěkně neřízená.
Ale než na to dojde, nechte se oddat Hermanem Juddem.
Seru na to. Ne, ne! Dost! Dost! Zastavte to! Tohle nedokážu.
Nemůžu se oženit pod Juddovýma vlezlýma bradavkama.
Dobře, musíme se vzít někde jinde. Eleno, bude to jenom minutka.
- Lepší místo. Někde jinde. Ano? - Dobře, miláčku. Dobře.
- Dobře. Běžíme! - Slyšeli jste ho. Rychle, rychle.
- Hejbněte kostrou. Jdeme, jdeme! - Kam to jdeme?
I stoka by byla lepší než tohle.
Potřebuju, abyste nás oddal. Ryan nechce, aby to dělal Judd.
To zní tak smutně. Člověk na smrtelné posteli si bere
tři lidi na smrtelných postelích ve velké továrně na smrtelné postele.
Prostě nás jen oddejte, vy pitomče. Ano? Skvělý.
Jo, vezmeme se tady. Už nechci dál utíkat.
- Dobře. - Je to tu hrozný jako všude jinde.
- Všichni sednout! - Kdo má ty...
- Jo, jo, jo! - Aha, pořád Frank. Můžeme.
Ne, ne, ne! Tohle přeskočte. To přeskočte.
Drazí milovaní, lomeno odsouzení. Dnes jsme se sešli,
abychom oslavili radostný, lomeno srdceryvný svazek vás tří,
kteří se zavazujete, že strávíte zbytek
svých trýznivě krátkých životů pospolu.
Dobře, všichni poslouchejte! Poslouchejte, už to mám! Dobře.
Oni si myslí, že tady velí Rav?
Ano, nebo je to konečná fáze otravy oxidem uhelnatým.
Co kdybychom vypnuli motor, světla, elektřinu a udělali naprostou tmu?
Raketa proletí kolem nás a bum!
Teda, opak bum, doufejme. Ale kdo je se mnou?
Jo!
Berete si, manželi číslo jedna,
manžela číslo dvě za svého zákonného spolumanžela?
Úplně jasné to není, ale ano, beru.
A vy, manželi číslo dvě,
berete si manžela číslo jedna za svého zákonného spolumanžela?
- Ano. - Můžete to přestat říkat se mnou?
- Vždyť jsem přece svědkyně! - Hranice, zlato. Prosím!
Dobře, lidi, připravte se! Připravit! Najděte si místo.
Za chvíli to přijde.
A jelikož jste trojice, berete si,
potenciální manželko, tyto potvrzené ženichy číslo jedna a dva
za své zákonné manžele?
Vypnout systémy!
- Co se stalo? Kam zmizela? - Já jsem na nic... Nic jsem neudělal.
- Musíme to dokončit. - Ale ona neřekla své ano.
Znamená to, že jsme se vzali jen my dva?
Ale do prkýnka.
No, já řekla "ano", takže...
Já myslím, že by to stačilo. Ještě musíme zastavit střelu
a nabrat asteroid, se kterým pomažeme na zem.
Počkat, vy jste se oženil s Karen?
- Ne! - Možná.
Vzal jste si mou ženu?
- Ano, asi ano. - Mazl tov! Kapitáne?
Kdybyste se nerozmýšlel, mohli jsme to stihnout.
Jestli to přežijeme, budu svazek anulovat.
- Vy to tak nemyslíte. - Měla jsi být svědkyně.
- Myslím, že jsme teď svoji, zlato. - Charlesi?
Je ze mě šťastná nevěsta.
Lidi! Potřebujeme totální ticho!
Udělejte z toho výzvu.
- Hej, Rav. - Co je?
- Myslíte totální ticho? - Ano!
To bude asi nemožný.
- Skvělá výzva. - Musíme jít.
Panebože. Lidi!
Lidi, já teď vlastně doufám, že umřeme.
- Je to divný? - Tři slova. Držte už kurva hubu!
- To jsou čtyři slova. - Pst!
Počkat, ne, tři. Moje chyba.
Buďte zticha! Buďte zticha! Všichni buďte zticha.
Zavolejte Lucasovi. Tohle jsem vzala těsně před tím rozpůlením,
abyste mohl zavolat Lucasovi.
Ty malá krasotinko.
Ne vy. Totiž, ne že byste nebyla.
Panebože, Ryane! Mně je to fuk. Hlavně už volejte.
ÚDRP
- Ryane. Jak se daří? - Lucasi, máme dobré zprávy.
- Hej, hej! - Teď už nás ta raketa nezasáhne.
A je to ještě lepší. Nabereme ve vesmíru
obrovské množství lithia. Takže nám klidně polibte zadky.
Jak přesně to lithium využijete?
Navrhujeme, že lithium vyměníme za svou záchranu.
Jo. Pořádnou záchranu. Žádný chlap s čelovkou a cereální tyčinkou.
A my vás výměnou zachráníme před vyhynutím.
Co vy na to? Zní to dobře, ne?
Jak to vypadá s tou oslavnou řečí? - Billie?
- Ryane? - Do háje.
- Kapitáne, oni se zhasli. - Ryane!
Vypnuli světla, aby ta raketa mířila na nás!
Ryane?
To je ale hodně promyšlená podpásovka!
- Proč mě to sakra nenapadlo? - Co to dělá?
Rakety lítají za světlem? Já myslel, že to dělají moli.
Jste tam? Ne? Sakra.
Počkejte, Lucasi. Musím mluvit s tím dementním batoletem.
- Judde! - Zdravím, Ryane.
- Jestli chcete znova rozsvítit... - A úhoře, jestli přežijeme.
A úhoře, jestli přežijeme, budeme potřebovat povlečení,
5000 roliček toaleťáku, polovinu léků a hořčici.
Chceme všechnu hořčici. Hořčici máte ráda?
Řekněte mu, že jo!
Tu absolutně irelevantní hořčici dostanete.
-"Tělesná pouta." To se mi líbí. - Jo, dobře.
A taky statečná... ne, noblesní.
"Statečná lomeno noblesní lidskost." To zatím stačí.
- Skvělý. - Lucasi, jste tam?
Ano, jsem tady.
Mimochodem, já nejsem ten, na koho míří raketová střela.
Takže potřebuju detailní plán.
Dobře. Spike se blíží ke střele. Pět minut.
- Spojte se s ním. Kde mám tu řeč? - Jasně, ta řeč.
Hned tu řeč najdu. Ano.
- Ryane. Ryane? - Spikeu Martine.
Jo a Ryane? Taky budeme chtít všechny polštáře.
Běžte, běžte, běžte, běžte.
Judde! Na polštáře se vyserte! Můžete si lehnout na hořčici!
Spikeu Martine, buďte sbohem, dávný příteli.
A vězte, že budeme navždy ctít vás i vaši noblesní lomeno statečnou...
statečnou oběť, kterou jste učinil pro naši záchranu.
- Mně se to nelíbí. - Chtěl jste, ať napíšu lomeno.
- Ano, já vím. - Mohlo tam být i nebo.
- Ale to nejde přečíst. - Určitě se mu to líbilo.
Spikeu?
To jste napsal hrozně.
Vyhřívané sedadlo.
Tomu říkám poslední nóbl chvilka zábavy.
Zdravotní scan zahájen. Cholesterol: vysoký.
Mám rád máslo, tak mi polib.
Navždy budete žít v našich srdcích a vzpomínkách.
Navždy vás budeme...
- Srdeční kondice: vynikající. - Cože?
Menší zánět v levé srdeční komoře.
Možno zaměnit za nesprávně diagnostikovaný
výhřez srdeční chlopně. Léčba: aspirin.
Co? Ten přístroj se spletl?
... zatímco opouštíte svá tělesná pouta
a máte zasloužené místo na nebeské báni.
- Jo a Ryane. - Ježišikriste!
Budeme moct posílat jen jednu bednu úhořů měsíčně.
- Snad vám to vyhovuje. - Jo, jo.
Mohl byste už jít nejkratší cestou do prdele?
- Kdo teď mluví? - Vy ne, Lucasi.
Lucasi?
- Vaše neohroženost bude inspirovat... - Já to neudělám!
- Haló? Spikeu? - Já to neudělám!
- A co neuděláte? - Já chci žít.
Takže ten únikový modul otáčím.
Čekali jsme, že to tak skončí.
Ne! Ne, ne, ne, Spikeu, buďte chlap, Spikeu,
a koukejte se vrhnout pod tu zasranou raketu!
- Spike chce vletět do rakety. - Proč vyjednáváte beze mě?
Do prdele.
Když zmáčknete tohle, uslyšíte se všichni.
A proč jste mi to neřekl, když...
- Copak jste neviděl, jak... -Říkal jsem si, co blbnete.
Neřekl jsem vám to, Judde,
poněvadž když jste s Lucasem mluvil naposledy, šlo to tak skvěle,
že po nás vystřelil raketu.
Jsem mistrný vyjednávač. Právě jsem vyjednal všechny ty polštáře.
Kdyby idiocie byla ortodoxní církev, z vás by byl arcidiákon.
- Papež Herman Sráč. - Vy nejste skutečnej chlap, Ryane.
Jste jenom ramínko na beznaděj.
- Vy jste jen blbej napínák do bot! - Spikeu!
Vy jste pro všechny nezdravej. Všem nám škodíte,
a to čistým, neředěným, zadkobanánským způsobem.
To slovo jsem právě vymyslel. Zadkobanán.
Dovedl byste vymyslet zadkobanán?
- Pochybuju. - Neříkejte už zadkobanán.
Spikeu, prosím. Budu potřebovat víc informací.
Potřebujete vědět jenom tohle. Seru na to. Já to neudělám!
Ne, Spikeu, musíte to udělat. Máme na palubě miminko!
Říkám to s obrovskou láskou. To miminko ať se jde zahrabat.
Spikeu, nevím, kde je problém, ale svěřte se nám
a společně to vyřešíme. Jsme tu všichni. Jsme tu všichni.
Problém je, že jsem obrovský zbabělý srab.
- To je fakt. - Tím fakt nepomáháš!
Ale srdce mám jako dvacetiletý, takže se vracím.
Ne, ne, ne, Spikeu. No tak, vy to dokážete.
- Jste hrdina! - Pro nás jste byl vždycky hrdina.
Já pláču.
Hrdinové, ti nepláčou.
- Ale jo, totálně pláčou! - Jo!
- Každou chvíli. - Každou chvíli.
Je úžasný, že necháváte vyplout na povrch svou zranitelnou stránku.
A teď myslete na to, že se prostě nekompromisně musíte zabít.
Neposlouchejte ho. Poslouchejte mě.
Vy se vážně musíte zabít, ale protože jsem to řekl já. Ne Ryan.
- Dvě minuty do totálního vyhlazení. - To "totální" tam bylo zbytečný.
Ano. Důraz zrovna na tohle. Neskutečný.
Dobře. No tak, ty starej prevíte. Ty to dokážeš.
Poslouchejte. Zmrazil jsem si spermie a chci, abyste si je vzala.
Zatraceně, vy vlastně taky umřete. Ale stejně chci, abyste si je vzala.
A teď vás nechci sbalit, takže žádný paragrafy.
Tohle budou vaše poslední slova? "Žádný paragrafy?"
Ne. Já nemůžu.
- Panebože! - Ne! Ne!
On uletěl a omylem nás zachránil! Panebože!
Dokázal to!
Lucasi! S nesmírnou radostí vás informuju,
že lithium už je na cestě. Právě se nám podařilo zachránit planetu Zemi.
- Nemáte vůbec zač. - Ale počkat.
Ne, zdá se, že ta střela míří na...
Asteroid.
Můžu zavolat za chvíli?
Co? Co?
A proto se to jmenuje střela! Protože střílí vedle!
Já nevím, jak se cítím!
Reaktivovat systémy!
- Asi jsem právě zachránila loď! - Asi jo!
To jsou ovace. Docela ujdou. Po tomhle se možná dám na kokain!
Jsem zasraná legenda! Tak jo. Sundejte mě. Sundejte mě.
Ať žije. Chvalte Rav!
Ať žije! Chvalte Rav!
- Ať žije! Chvalte Rav! - Matte, my to dokázali! My žijeme!
Moc se...
- Ať žije! Chvalte Rav! - Hej.
To stačí! Chtěl jsem vám jenom říct,
že jsem vás zachránil. Nemáte zač. To nic nebylo.
Jo, to si pište, že to nic nebylo. Nic jste neudělal!
Zdekoval se a ještě si stěžoval na povlečení.
Je to super obří psychopat a musíme ho zabít!
- Jo! - To je proti lodnímu řádu.
Dobře. Zabít ho nemůžeme. Je to proti lodnímu řádu.
Co teda můžeme?
Víte, co s tou medúzou uděláme?
- Ne. - Hodíme ji úhořům.
- Můžeme ho hodit úhořům! - Hoďte jim ho! Hoďte jim ho!
- Hoďte jim ho! - Lidi?
Chci jenom říct, že nechci, abyste mě hodili úhořům.
- Proč? - Protože jsem nás zachránil.
Vyjednal jsem skvělý obchod. Polštáře a hořčici.
Ty polštáře nám nedají.
- Do hajzlu. - Na něj!
Jsou neskutečně ovlivnitelní.
Úhořům! Úhořům! Úhořům!
Do háje, zapůsobili jste na mě.
Jo. Nakonec to má šťastný konec, co?
Dobře. Zkusím obvolat pár lidí.
A za tu raketu se omlouvám.
- To je všechno, co jsme zachránili? - Jo.
Vydrží to asi 25 minut pohánět elektrickou koloběžku.
Takže kromě toho, že jsme zničili skoro veškeré lithium ve vesmíru,
ještě jsem se nejspíš oženil s Karen Kellyovou.
Dáme golf?
- Golfové hřiště je v druhé půlce. Jo. - V druhé půlce, jo.
České titulky Anna Křížková Iyuno-SDI Group 2022