Tänk er att det här är rymdskeppet och inte en kass magnet.
Kan skeppet delas på hälften? '
Och varför? För lättare rengöring?
Genom att klassificera Avenue 5 som två farkoster-
fick jag lägre skatt.
- Jesus grät. - Han spöade skiten ur skattmasen.
Läs på. Eller be Iris göra det åt dig.
Så om skeppet delas kan missilen bara träffa en halva?
- Nej, vi talar om folkmord. - Igen!
- Inte om hälften överlever. - Halvfolkmord, då.
Missilen är ett arsle som satsar på maximal förstörelse.
Den riktar nog in sig på motorerna.
Så vem bestämmer uppdelningen?
Nej. Det är inte en diktators uppgift att avgöra vem som lever och dör.
Jo, det är det, eller hur?
Så här fungerar algoritmen.
AI-algoritmen ger oss en ranking av varje passagerare-
baserat på deras värde för skeppet.
- Varför kallade ni på mig? - Och inte mig.
- Vi tar Frank som exempel. - Det är jag!
Algoritmen har spårat Frank sen han klev ombord på skeppet-
och skrattade åt tanken på gästtofflor.
Det är som gratisskor!
Frank producerar 900 gram fast avfall-
och 1,9 liter urin per dag. Han skrattar två gånger i veckan.
- Jag skrattar mer än så. - Det är mycket nervöst skratt.
Testosteronnivån är normal för en 70-årig kvinna.
Han har en 51-procentig nästan livshotande blodpropp.
Han har hårlösa fötter, känner inte päronsmak...
Franks totala ranking är 832.
- Tack, Frank. Nu kan du gå. - Vad sa du om en blodpropp?
Stressa inte upp dig, då får du en blodpropp.
Alla ombord följs av en kamera.
Den registrerar våra handlingar och positiva bidrag ombord.
Det är min algoritm, men jag lovar att vara rättvis.
Jag älskar att bedöma folk.
Så vi lockar bak de lägre rankande passagerarna-
delar skeppet i två delar och...
Ett passagerarpogrom? Det måste finnas ett bättre sätt.
Vi har alltid gett maskiner uppgifterna vi inte kan hantera.
Desarmera bomber, ställa upp bowlingkäglor, ge orgasmer...
Så vi överlämnar det här i en maskins händer. Våra är för skakiga.
För att använda vårt populära uttryck: "Skit samma."
Låt oss tillfälligt stänga av vår mänsklighet.
Passagerare, i dag kommer skeppets dator att rangordna oss allihop.
Om ni blir rankade mellan ett och tretusen-
får ni en förstaklasshytt som pris.
Resten blir också väl omhändertagna, så oroa er inte.
Fortsätt le så vinner ni.
I alla fall hälften av er.
Steg jag på rankingen?
Algoritmen belönar kallsinniga beslut som tas rent objektivt.
- Så den är en psykopat? - Judd är ju inblandad.
Om algoritmen styr behöver jag inte huvudvärmaren.
Mina följare blir lågt rankade för att de följer mig. Nu ska vi se.
De har slutat följa mig. Det gick fort. Respekt.
Ombytliga små subbor.
Hur kan min ranking vara så låg när jag 3D-printar ett barn i snippan?
Vi behöver ingen större hytt. Barn är ju små.
Inte i din familj. Ditt huvud var stort som ett kylskåp.
Som jag har sagt var det en dålig vinkel. På alla bilder.
Min kärlek till dig är större än ditt abnorma huvud, Doug.
Sa du så för att du menade det eller för att få ett pling?
Det där leendet gör mig galen, men jag hänger på.
Hur kan jag ligga i den undra halvan? Jag är en fin människa. Fakta.
- Varför har jag sjunkit, Frank? - Förlåt, jag gör toalettsaker.
Ryan ger mig alltid komplimanger. Han har aldrig träffat nån som jag.
Det är en känd brittisk förolämpning.
- Inte alls. - Jo, det tror jag.
Nervösskratta inte åt mig.
- Jag går ut. - Jag är snart klar.
Wow, mi amor.
"En klassisk brittisk ålrestaurang. Vi går ål-in."
Varför äter vi här?
Kamera-kund-förhållandet är högt här.
Och ni behöver lite hjälp.
- Serverar de bara ål? - Bara ål?
Ålen gjorde att vi vann slaget vid Azincourt!
Vi hudflängde Hitlers anus med ett par ålar.
- Jag gillar inte ålar. - De är havets selleri.
Slappna av och njut av den brittiska lukten-
av övergivna telefonkiosker och James Corden.
Var lättsinniga och torpedera mina kulor!
Jag ska visa mina ljuvliga fittor till skit och jord.
Det betyder bord. Den här vägen.
Visst ses k-ordet som kärleksfullt i Storbritannien?
Ja, absolut. Vissa har med det i äktenskapslöftena.
Här har vi den gamla kuken och ballarna.
Vi tar en Ål-ivia Colman, en Idris Ål-ba-
och en ål-ementärt käre Wats-ål.
Utmärkta val.
Varför är du så konstig? Rankingen var ju bara lite kul?
Ja, det är bara kul, kors i jösse namn!
- Var det för ditt usla uttal? - Eller för att du ljuger?
- Nej. - Den sjunker när han ljuger.
Ål-ivia Coleman. Vi har benat ur den åt er.
- Vi har alltså tagit bort benen. - Det ser ut som krossade ögon!
- Håll för näsan och ät. - Vad händer annars?
- Ingenting. - Bara de inte tvångsmatar oss.
Ska vi dö?
Naturligtvis... inte.
Du måste berätta allt ögonblickligen, Ryan.
Välkommen, Ryan Clark.
Jag visste att mjukvaran var billig. Kan du ändra din röst?
Nej. Kan du ändra din? Jag har ett humorchip.
Nu ska mamma ta reda på vad älsklingen tycker.
Ryans mest använda ord.
- Karen. - Ryan!
Vill du utvidga kontexten för Karen-ord?
Jag menar den där jävla Karen.
Jag känner mig som en tonåring i Karens sällskap.
Jag var djupt olycklig som tonåring. Nästan självmordsbenägen.
Den där kvinnan är som en vårta i mitt anus.
- Det kan vara vem som helst. - Jag pratar om Karen, för fan.
Tråkig och utmattande, som en månad med onsdagar.
Jag ska tala om vem som borde lämna mig i fred. Karen Kelly.
Om man säger det i fel pyramid fylls munnen med skalbaggar.
Ditt arsle!
Hon följer mig som en parfymerad pestgrop.
Håll käften!
- Du förtjänar den.
- Jag vill köpa den till dig. - Så gulligt.
Ett så här vackert par är väl högt rankat?
- Nej, hon är min syster. - Synd.
Inte synd, utan slöseri. Nej.
Jag tänkte säga att ni skulle få fina barn.
Men incestbarn ser väl ganska alldagliga ut?
Men era skulle bli ljuvliga. Om ni planerar att skaffa barn.
Sa du att deras incestbarn skulle bli alldagliga?
Konversation är nog inte ditt naturliga medium, Rav.
Du är nog bättre på en storslagen gest.
- Typ tiotusen poäng till Rav. - Så länge du inte pratar är du...
- Varsågod. - Skynda på. Fan också.
Ni har fem timmars ranking kvar. Fem timmar.
- Vad gör du? - Man behöver bara le åt kamerorna.
Jag går till platserna med flera kameror för att slippa käkutmattning.
- Får jag följa med? - Absolut inte.
Skit i rankingen. Jag tittar inte.
Jag är inte...
- Vi kanske borde... - Redan gjort. 4 472.
- 5 347. - Otroligt, jag är tvåa.
Hur... Jaså? Jag är så glad för din skull.
Det gör mig så glad.
Men vem är etta? Vem fan är bättre än jag?
- Hon är en riktig tvåa. - Algoritmen gillar dina skämt.
Tycker den att jag är attraktiv? Jag kan bjuda den på middag.
- Du har flyt. - Jag går till baren.
Du sa att det handlade om var vi levde, inte om vi levde.
Jag älskade dig verkligen, Ryan.
- Herregud, du gjorde verkligen det. - Jag med.
Jag har undrat. Du ville alltid kura ihop dig i min tvätt.
Så hur går vi vidare?
Jag vet inte.
Okej, por dios.
Jag älskar er två lika mycket, men på olika sätt.
Det här är mycket att ta in. Va?
Jag har inte gjort nåt! Förutom att existera.
Nu är det ren mobbning. Jag måste lösa det här.
Jag börjar bli så gammal.
Jag tar inte med en bok utan ett uppslagsverk på toa.
Jag är tillbaka!
Jag vill inte säga att min bror Larry är ohygienisk.
Men han tvättar sig bara bakom öronen-
när han äter en bit vattenmelon.
Varför har ordet monosyllabisk har fem stavelser?
Det var inte populärt.
Spike tar en paus och är snart tillbaka.
Står ettan dig upp i halsen?
Låten "Simply the best" är min begravningslåt.
Inte "Simply the second best". För det är ingen låt!
Meddelande från ettan. "Vi träffas vid Judds staty."
- Hur ser det ut? - Under kannibal.
Va?
Det återstår två timmars rankning. Två timmar.
- Herregud, nu är det kört. - Nej, jag kommer på nåt.
- Nej, barnet kommer. - Det är för tidigt.
Det ska inte checka in på hotell. Det kommer ut ur min kropp nu!
Handdukar! Behöver vi det?
Skit i det. Jag behöver mediciner! Kvinnor vill vara medvetslösa.
Hallå!
Helvete.
Judds rankningsråd. Hej, hur mår du?
Jag har hört att man ska le, men min ranking är lägre än ormskit.
Det beror nog på att det där inte är ett leende.
Det är mer ett flin. Titta.
Ser du? Ser du vad jag gör?
Det där är en jävla lyckofabrik.
Tusentals människor jobbar för att skapa glädje.
- Jag ler! - Nej.
- Har du en lättare nervskada? - Nej.
Jag skulle försöka få tag på botox och en kirurg i onåd.
Din algoritm föraktar mig. Ser du?
Det är ett väldigt enkelt system. Det...
Hur sätter man på den? Jag kan ju inte vara på min egen app.
- Du trycker ner den där. - Jaha. Och så...
- Jävlar. - Ligger du långt ner?
Det är väldigt glädjande.
Det tyska ordet för vad jag känner är SchittingFantastiche.
Jag behöver din hjälp.
- Kan du berätta om dina problem? - Då gör jag dig en tjänst.
- Jag är kär i en kvinna. - Det är fantastiskt.
- Men hon är gift. - Och det är illa?
-Äktenskapet är komplicerat. - Nu stoppar jag dig.
Kan jag lösa problemet med pengar eller advokater?
- Troligtvis inte. - Glöm det.
Jag behöver poäng, Ryan. Desperat. Jag betalar för poäng.
Du är som en uppochnedvänd sköldpadda.
Den tar jag.
Utmärkt. Bra gjort, sir.
Fantastiskt! Alla vinner. Nej, fotbollen vinner!
- Hjälp! - Hjälp honom!
Han kvävs! Hjälp honom!
Att rädda ett liv är en ranking-bonanza.
Jag vet inte vad man gör! Hjälp!
- Gör heimlich! - Jag kan inte.
- Jag kan. - Hon fixar det.
Jag hjälper dig!
Ni hjälper varandra. Du måste nog ta i hårdare.
- Han är jäkligt tung! - Hon räddar honom.
Tack.
Det är ett lätt misstag att göra.
En hjärtinfarkt går ofta inte att särskilja från kvävning.
- Låt mig hjälpa dig. - Nej, tack.
Snälla, låt mig hjälpa dig med väskan!
Helvete.
- Hej, Iris. Hur mår du? - Det är hemligt.
- Helvete. -Är allt som det ska?
Algoritmen har avslöjat mitt leende-trick. Utvecklas den?
I såna fall måste vi också göra det. Som när björnar lärde sig dansa.
Jag vill att du blir min vän/anställda igen.
- Min vän-ställda. - Sa du så för rankingen?
Nej.
Ja, jag sa vängrejen för rankingen.
Och sen sa jag att jag sa det för rankingen för rankingen.
Du måste behandla mig som en människa, för det är jag.
- Du är som en människa. - Jag är en människa.
- Och jag vill ha respekt. - Jag respekterar dig så.
Jag ska göra mitt bästa med respektgrejen.
Och du måste dra tillbaka alla stämningar.
-Även de roliga? - Ja.
- Okej. Jag har saknat dig, Iris. - Och jag dig.
Du lögnaktiga jävel. För helvete, Iris.
Du lurade mig verkligen.
Hallå? Ettan?
Gräddan har rest sig. Vi är gräddan. Var gräddan.
- Vad fan? Du? - De bästa av oss är Mads.
Du är två, jag är en. Vi är tre. Uttalas "tre".
Jaha, jag förstår. Den förstår dig inte.
Du pratar nonsens med självförtroende och har kindben.
Överanalysera inte, Billie. Det är så typiskt för en tvåa.
Acceptera att jag är kungen och att du är min...
Om du säger "drottning" sliter jag ut din tunga med tummarna.
- Jag tänkte säga "min gycklare". - Din gycklare?
Tungor är för hala för att slita ut.
Det här är ju larvigt.
Du är den dummaste datorn jag har träffat.
Jag stänger av dig innan du får mig att hata siffror.
Jag är faktiskt bisexuell. Jag har haft sex två gånger.
Vilken smash.
Folk frågar om det var läskigt att gå på Mars.
Och jag svarar: "Jag vet inte, jag blundade hela tiden."
Min fjärde fru...
Helvete! Härinne. Det är ingen där.
Det där är inte bra för rankingen. Le genom smärtan.
Hoppas att du föder en buss ur arslet!
- Jag förstår ditt hat. - Jag hör skrik.
Jag kan inte blanda mig i. Vi är körda.
Vänta, jag måste... Vad gör du med händerna?
Jag har aldrig sett en födelse.
Förutom min egen, men det var kejsarsnitt.
Jag är bara katastrofens barnmorska.
Livmoderhalsturism? Två biljetter för att se en kvinna delas i två?
- Som skeppet? - Ska det delas i två?
- Så att missilen... - Va?
Om du krystar hårt kan du kväva Matt med flygande moderkaka.
-Är det därför ni rangordnar oss? - Nej.
Flytta på dig, jag tar över.
- Tant Iris landar barnet. - Jag skiter inte ut ett skepp!
- Le bara. - Jag kan inte blanda mig i.
Sist jag gjorde det dog en flintskallig man.
- Var bara tystare. - Behöver hon en läkare?
- Okej, älskling. Le! - Krysta!
Låt lycklig, det är mickar överallt.
Föreställ dig att du smeker hennes små kinder.
- Jag kan inte! - Gör det, för fan!
Ni har fem minuters ranking kvar.
Jag backade och du briljerade. Intressant.
Inte om du sa det.
Oj. Du är mamma, Mia. Och jag är pappa.
Karen! Vad gör du?
Jag fruktbombar din ranking. Du kallade mig analvårta.
- Kan du ta av den där? - Du sa att du hatade mig.
Lurade den där algoritmen?
Jag hatar dig inte.
Jo, men jag hatar många andra mer.
Matt och Judd är topp tio helt själva.
- Menar du det? - Ja.
Du är intelligent. Obeveklig.
Inte obeveklig, konsekvent.
Och du får saker gjorda. Sånt som inte vill bli gjort.
Det är irriterande briljant.
Men jag ber om ursäkt.
- Vi sårar de vi älskar. - Det var inte så jag menade.
Jag är fruktmonstret. Förlåt.
Poäng till Karen.
Kan nån förklara för mig-
varför hon blir belönad för dumheter?
Vad är det för system och hur kan jag utnyttja det?
Det belönar hennes ursäkt.
Algoritmen lär sig att älska ett läraktigt ögonblick.
Så om jag kallar Matt, vilket jag ofta gör-
en runkande papegoja med döda ögon-
och sen ber om ursäkt får jag alltså poäng?
Det är smickrande att du tycker att jag är livfull som en papegoja-
eller har energi nog för att befjädra min kloak.
Jag ska förbereda mitt bo för kollisionen.
Betyder inte det att alla blir arslen-
och sen ber om ursäkt direkt?
Förlåt, Spike. Det där var en felbedömning.
Dra åt helvete!
Förlåt för att jag sa så. Jag har utvecklats sen dess.
Jag kan inte skilja dig och mamma åt. Hur kunde jag gifta mig med dig?
- Inte nu, Frank. - Förlåt. Ser du?
- Förlåt. - Förlåt!
Ännu en underbar dag i kvarteret.
Förlåt!
Vi bör stänga av rankingen för mänsklighetens bästa.
Inte för att du har så låg ranking?
Eftersom jag sa nåt snällt om mänskligheten-
är jag på den säkra halvan.
- Vill du fortfarande stänga av? - Nej.
Av nån anledning oroar det mig inte längre.
För helvete. Ja, jag borde stänga av det.
Din make blev dödad av sitt eget hjärta-
medan jag försökte rädda honom från att kvävas av... ingenting.
- Men hur som helst... - Låt mig be om ursäkt!
Men han verkade vara en underbart klumpig man.
Jag beklagar.
En rejäl uppgradering!
Förlåt!
Ranking avslutad.
Ni har bara några minuter kvar.
Alla med ranking mellan ett och tretusen går till främre delen.
Resten går till den bakre delen.
- Elena. - Jag har 3 942.
- Vad gör du? - Varsågod.
Vad är det här?
- Jag älskar dig, Elena. - Jag älskar dig.
- 5 963. - Jag kanske räddar dig i nästa liv.
- Mi amor. - Ta hand om dig.
- Du följer med oss. - Men du är nummer två.
Men vi är tekniker och bör vara där motorerna är.
Du har rätt. Olja och matte, mina två stöttepelare.
- Hur gick det för dig? - Bra, men sen dåligt.
Mina skämt är stötande. Jag fick klagomål från bisexuella-
människor som inte vet vad "enstavig" betyder-
och de som är allergiska mot vattenmelon.
Det är dags att byta blöja.
Efter den här blir det gult och sunkigt.
- Det låter otrevligt. - Jag tar hand om det.
Jag gillar pappa Doug. Därför hamnade vi på övre halvan.
Jag hämtar våtservetter.
Femtio sekunder.
Kom ihåg mig. Berätta min historia.
- Tro inte på anklagarna. - Fyrtio sekunder.
Det här är lika sorgligt som en solnedgång över en gravplats.
- Han lever vidare genom sin branding. - Jag ger honom tre minuter.
Väja för kung Mads i den främre sektionen.
Grattis till alla som fyller år.
Det här är bakre delen. Vad gör du här?
Vad gör du här? Märkte algoritmen dig som maskinlakej?
Och dig som en känslomässigt inkontinent kal fläck?
- Precis. - Tio sekunder.
Är du beredd?
Delningen inleds om tre, två, ett.
- Vänta! - Det är en vägg!
Jag lägger honom här, älskling.
Nej, Doug! Dörrarna! Doug!
Buddy!
En missil kommer att träffa den här sidan!
Följ mig om ni vill överleva!
Ni kan aldrig tacka mig nog! Jag är en rymd-Moses!
En missil är på väg mot skeppet-
och det troliga är att den siktar på den bakre delen.
- Där vi är. - Sextio sekunder till delning.
Judd lockade över så många att kroppsvärmen ökade.
Slår missilen till mot dem?
Troligtvis. Den ska orsaka så stor skada som möjligt.
Det spelar ingen roll om hela skeppet hör.
Jag älskar dig, Elena. Jag älskar dig så mycket.
Det är en ära att offra mitt liv för dig.
- Ryan. - Vänta lite.
MISSILEN SLÅR TILL MOT FRONTEN. JUDDS FEL.
Judd, din fula hemorrojd.
Du har skitit på min uppoffring.
Tjugo sekunder.
Förlåt, Elena. Det här blir det sista du hör mig säga.
Du se en del fina saker som hon kan tänka på.
Fem, fyra, tre, två, ett.
- Doug! - Mia?
- Stötta huvudet! - Mia!
Buddy!
Vad händer?
Elena!
- Elena! - Buddy!
Text: Pernilla Hallgren Iyuno