Dar, în loc de un magnet janghinos,
imaginaţi-vă că aceasta este nava noastră.
De când se poate separa nava în două?
Şi de ce se separă în două? Ca să fie curăţată mai uşor?
Făcând-o din două părţi, am clasificat-o ca două nave de 800 m.
- Am economisit la taxe. - Iisus a plâns.
Nu. Iisus a făcut harcea-parcea Fiscul. Caută!
Sau pune-o pe Iris să caute, bănuiesc.
Deci, dacă nava se separă, racheta poate lovi doar jumătate. Corect?
Nu. Vorbim despre genocid.
Din nou!
Nu e genocid dacă jumătate supravieţuim.
- Bine. Semicid, atunci. - Racheta e nenorocită rău.
Distrugerile trebuie să fie maxime.
Probabil va lovi spatele, unde sunt motoarele.
Cine decide cine merge şi în ce jumătate?
Nu! Nu e treaba unui dictator să hotărască cine trăieşte şi cine moare.
Chiar este, nu-i aşa?
AVENUE 5
Iată cum funcţionează algoritmul.
Algoritmul ierarhizează pasagerii pe baza valorii lor pentru navă.
Cioc-cioc! Bună! De ce am fost chemat aici?
- Da. Şi eu de ce n-am fost chemată? - Bun. De exemplu, Frank.
Eu sunt!
Algoritmul l-a urmărit pe Frank de când a urcat pe navă
şi a râs de ideea papucilor din partea casei.
Sunt încălţări gratis.
Frank produce zilnic 900 g de deşeuri solide şi doi litri de urină.
- Râde în medie de două ori pe săptămână. - Râd mai mult de atât.
- Râzi nervos de multe ori. - Exact.
Nivelul de testosteron e normal pentru o femeie de 70 de ani.
Are şanse de 51% să sufere o embolie aproape fatală.
N-are păr pe picioare, nu simte gustul perelor etc. Bun.
Iar Frank se află pe locul 832 în ierarhie.
Mulţumesc, Frank! Acum poţi pleca.
Ce a fost chestia cu embolia?
Nu te stresa pentru embolie, Frank! O să faci embolie.
Toate "J"-urile de pe navă au cameră video.
Identifică, prin fapte şi comportament, contribuţia noastră pozitivă pentru navă.
E algoritmul meu, dar promit că va fi corect.
Îmi place să judec oamenii.
Îi ademenim pe pasagerii de pe poziţiile inferioare în spate,
apoi separăm nava şi...
Un pogrom al pasagerilor! Trebuie să existe o metodă mai bună!
Am dat mereu maşinăriilor treburile pe care nu le putem face, nu-i aşa?
Să dezamorseze bombe, să aranjeze popicele, să ofere orgasme.
Trebuie să lăsăm şi asta în mâinile unei maşinării,
fiindcă ale noastre sunt nesigure.
Bine. Ca să folosesc sloganul care capătă popularitate rapid,
fir-ar al dracu'! Să suspendăm temporar omenia.
Minunat!
Pasageri, astăzi, computerul navei vă va ierarhiza pe toţi.
Dacă ocupaţi un loc între unu şi 3.000,
veţi fi răsplătiţi cu o cabină la clasa întâi.
Vom avea grijă şi de ceilalţi, aşa că nu vă faceţi griji.
Zâmbiţi în continuare şi veţi fi victorioşi!
Cel puţin o jumătate dintre voi.
Am urcat în ierarhie?
Algoritmul răsplăteşte deciziile luate cu sânge-rece şi insensibilitate.
- Deci e psihopat? - Codul e făcut după Judd.
Dacă algoritmul a preluat frâiele, n-am nevoie de căciulă.
Cei care mă urmăresc au poziţii codaşe, fiindcă mă urmăresc.
Să vedem cum merge. Nu mă mai urmăresc.
Rapid! Tot respectul. Scârbe frivole!
Cum am un loc atât de codaş,
când printez 3D un copil în vulvă?
Nu ne trebuie un apartament mai mare. Bebeluşii sunt mici.
Nu cei din familia ta. Tu aveai capul cât frigiderul.
Ţi-am spus, era unghiul prost. În toate fotografiile.
Iubirea mea pentru tine e mai mare decât craniul tău ciudat, Doug.
Stai...
Gândeşti asta sau vrei să urci în clasament?
- Bineînţeles că asta gândesc! - Bine.
Zâmbetul ăsta mă sperie, dar merg înainte.
Cum să fiu în a doua jumătate? N-are nicio logică!
Sunt un om bun. E o realitate.
- Frank, de ce am coborât? - Scuze, sunt în baie.
Ryan îmi face mereu complimente. Zice că n-a mai cunoscut pe cineva ca mine.
E o jignire britanică arhicunoscută.
- Nu-i adevărat! - Ba cred că este.
- Nu râde nervos, Frank! - Scuze!
- Ies. - Sunt aproape gata.
Vai, mi amor!
Un local britanic tradiţional, ţipător. Uşurel, şefu'!
De ce mâncăm aici?
Sunt multe camere video.
N-ar strica să urcaţi în ierarhie.
- Toată mâncarea e din ţipari? - Toată e din ţipari?
Mâncând ţipari am învins la Agincourt!
L-am înfundat pe Hitler cu o pereche de ţipari.
Nu-mi plac ţiparii.
Nu-i plac nimănui. Sunt un fel de ţelină.
Dar relaxaţi-vă şi bucuraţi-vă de mirosul britanic autentic
de cabine telefonice abandonate şi de James Corden.
Alelei şi scufundaţi-mi ouăle!
Să vă conduc la biomasa voastră, scârbe adorabile!
Înseamnă masă. Pe aici!
Cuvântul cu "s" e considerat afectuos în Anglia, nu?
Da. Categoric. Da. Uneori, e folosit în jurămintele de nuntă.
Bun-venit în crâşma noastră!
Vrem un "Oţiplivia Colman", un Ţipidris Elba"
Şi un "Elem-ţipar", dragul meu Watson."
Excelente alegeri!
De ce te porţi ciudat? Credeam că ierarhizarea se face de distracţie.
Da. E doar de distracţie, mama mă-sii!
E pentru accentul tău oribil?
- Sau pentru că minţi? - Nu.
Scade atunci când minte.
"Oţiparia Colman". Am dezosat-o. Înseamnă că am scos oasele.
Arată ca un piure de ochi.
- Ţine-te de nas şi înghite! - Altfel, ce se întâmplă?
Nimic.
Dacă nu ne hrănesc cu forţa.
Murim?
Bineînţeles că nu!
Ryan, trebuie să ne spui totul, în clipa asta!
- Bun-venit, Ryan Clark! - Ştiam că e un program ieftin.
- Îţi poţi schimba vocea? - Nu.
Tu ţi-o poţi schimba? Vezi? Am un cip pentru umor.
Să vadă mama la ce s-a gândit puişorul. Cele mai folosite cuvinte ale lui Ryan.
- Karen. Karen. - Ryan!
- Vrei să extind contextul... - Karen.
- ... cuvintelor? - Da, puişor .
Vorbesc despre afurisita de Karen!
Sincer? În prezenţa lui Karen mă simt din nou ca un adolescent.
Şi eram foarte stingher ca adolescent. Eram în pragul sinuciderii.
Dumnezeule! Femeia aia e ca un neg în anus!
Putea fi oricine.
Vorbesc despre Karen, ce mama dracului!
Anostă şi epuizantă. Ca o lună întreagă de zile de miercuri.
Îţi spun eu pe cine poţi să trimiţi la plimbare! Pe Karen Kelly.
Dacă spui asta într-o piramidă greşită, ţi se umple gura de gândaci.
C-tinule!
Femeia aia mă bântuie ca o groapă comună parfumată.
Taci dracului!
Meriţi asta.
- Nu, vreau să ţi-o cumpăr eu. - Vreau să ţi-o cumpăr eu.
Ce drăguţ!
Sunt sigură că un cuplu frumos ca voi e sus în ierarhie.
Nu. E sora mea.
Păcat! Adică nu e păcat, e o pierdere. Nu. Vreau să spun
că aţi avea copii frumoşi,
dar copiii născuţi din incest arată banal, nu-i aşa?
Nu că ai voştri ar fi. Ai voştri ar fi adorabili.
Dacă aveţi de gând să-i faceţi. Fir-ar!
Le-ai zis că ar fi banali copiii lor născuţi din incest?
- Da, asta s-a întâmplat. - Conversaţia nu e mediul tău natural.
Te-ar prinde mai bine un gest măreţ. Un moment de glorie.
Da. 10.000 de puncte pentru Rav!
Da. Atâta timp cât nu vorbeşti, cred că... după tine.
Mai repede! Scuze! Fir-ar!
Au mai rămas cinci ore de ierarhizare. Cinci ore.
Ce faci?
Trebuie să zâmbeşti la camere. E simplu.
Ştiu punctele de intersecţie, unde sunt mai multe camere.
E eficient şi nu-ţi obosesc obrajii.
Pot să vin cu tine?
Categoric nu!
Eu zic dă-o încolo de ierarhie! Nu mă uit.
- Da. - Nu...
- Sau ar trebui... - Ţi-am luat-o înainte.
- 4.472. - 5.347.
Nu pot să cred! Sunt a doua!
Cum? Serios? Mă bucur pentru tine.
Sunt aşa de fericită!
Stai! Cine e pe primul loc?
Cine naiba e mai bun decât mine?!
E o adevărată numărul doi.
Algoritmului îi place gluma ta.
Mă găseşte şi atrăgător? Aş putea să-l scot la masă.
- Eşti pe val! - Da, cred că mă duc la bar.
Nu pot să cred! Ne-ai spus că e vorba de unde trăim, nu dacă trăim.
Chiar te iubeam, Ryan.
- Doamne! Chiar mă iubeai. - Şi eu te iubeam.
Mă întrebam...
Mereu am crezut că, după două pahare, te bagi în lenjeria mea.
Ce facem acum?
Nu ştiu.
Bine. Pentru Dumnezeu!
Vă iubesc la fel de mult pe amândoi, dar în mod diferit.
E mult de asimilat. Ce...
N-am făcut nimic! Dacă nu sunt penalizat că exist.
Acum sunt de-a dreptul agresat. Trebuie să rezolv chestia asta.
Sunt aşa de bătrân, încât, când mă duc la toaletă,
nu iau o carte, iau o enciclopedie.
Înapoi în joc! Să vă spun despre fratele meu Larry.
Nu vreau să spun că nu e curat, dar, Dumnezeule,
se spală după urechi doar când mănâncă o felie de pepene.
V-aţi întrebat vreodată de ce "monosilabic" are cinci silabe?
S-a divizat publicul.
Spike lasă microfonul. Revin în cinci minute. Mulţumesc.
Numărul unu îţi stă în gât?
Ştii melodia aia veche "Pur şi simplu cel mai bun"?
E piesa mea de înmormântare. Nu "Pe locul al doilea".
Ştii de ce? Fiindcă nu e o melodie!
Mesaj. E de la numărul unu. "Ne vedem la statuia lui Judd."
- Cum stăm? - Amândoi suntem sub canibal.
Poftim?
Au rămas două ore de ierarhizare. Două ore.
Doamne! Asta e, Doug!
- Nu, mă gândesc la ceva. - Nu. Cred că vine copilul!
- E prea devreme. - Nu e cazarea la hotel!
Pur şi simplu iese din mine acum!
- Prosoape! Avem nevoie de prosoape? - Nu. Dă-le naibii! Vreau medicamente.
Femeile vor să fie inconştiente!
Şapca mea!
Fir-ar! Fir-ar!
Sfaturi pentru ierarhizare de la Judd. Bună! Ce faci?
Mi s-a spus că dacă zâmbesc e bine, dar mă târăsc în ierarhie.
Chestia pe faţa ta nu e un zâmbet.
E mai degrabă un rânjet. Uită-te la mine! Vezi?
Vezi ce fac? E fabrica de fericire.
Mii de oameni lucrează acolo şi produc bucurie.
- Şi eu zâmbesc. - Nu.
- Poate ai o mică leziune nervoasă? - Nu!
Mai bine găseşte nişte Botox şi un chirurg căzut în dizgraţie.
Judd, algoritmul tău mă dispreţuieşte în mod inexplicabil.
- Vezi? - E un sistem foarte simplu.
E...
- Cum îl porneşti? - Nu-l foloseşti?
Nu. Nu pot folosi propria aplicaţie. Ar căpăta unicitate.
Apeşi pe butonul ăsta.
Şi să... fir-ar!
- Eşti jos în ierarhie? - Mă îndoiesc.
E foarte îmbucurător.
Expresia germană pentru ceea ce simt este "al dracu' de fantastiche".
Am nevoie de ajutorul tău.
Poţi să-mi spui câteva dintre problemele tale?
Ţi-aş face o favoare.
- Deci sunt îndrăgostit de o femeie. - Ceea ce e minunat.
- Dar e căsătorită. - Ceea ce e... rău?
Păi... Da. Căsătoria e complicată. Chestia e că...
Te opresc. Pot rezolva problema cu bani sau cu o acţiune agresivă în instanţă?
- Probabil că nu. - Atunci nu mă ajută.
Am nevoie de puncte, Ryan. Sunt disperat. Plătesc pentru puncte.
Eşti ca o ţestoasă cu picioarele în sus, nu-i aşa?
Îmi asum vina pentru asta.
Excelent! Foarte bine!
Fantastic! Toţi sunteţi învingători! Nu, fotbalul e învingătorul!
Ajutor! Ajutaţi-mă!
Doamne! Se îneacă! Să-l ajute cineva!
Dacă îi salvezi viaţa, urci rapid în ierarhie. Hai!
Nu ştiu ce fac! Ce să fac? Ajută-mă!
- Fă-i manevra Heimlich! - N-o ştiu.
- O ştiu eu. - Nu. Se descurcă.
- Apasă! - O să te ajut!
Vă ajutaţi reciproc!
- Cred că trebuie mai tare. - Nu merge...
- E al naibii de greu! - Îl salvează!
Mersi!
E uşor de confundat.
Infarctul se poate confunda adesea cu înecatul.
- Dă-mi voie să te ajut! - Nu, mulţumesc!
- Lasă-mă să te ajut cu sacoşa. Te rog! - Nu.
- Nu! - Fir-ar!
- Bună, Iris! Ce faci? - E o informaţie confidenţială.
- Fir-ar să fie! - Totul e bine, Iris?
Algoritmul pare să fi descoperit trucul meu cu zâmbetele.
Algoritmul evoluează?
Dacă e aşa, trebuie să evoluăm şi noi. Cum au învăţat urşii să danseze.
Aş vrea ca tu, Iris, să-mi fii din nou prietenă şi angajată. "Pri-gajata" mea.
- Spui asta pentru ierarhie? - Nu.
Da. Am spus chestia cu prietena pentru ierarhie.
Apoi am spus că am spus-o pentru ierarhie.
Ca să fac asta, trebuie să mă tratezi ca pe o fiinţă umană. Fiindcă asta sunt.
Eşti o fiinţă umană.
Sunt o fiinţă umană şi vreau respect!
Te respect foarte mult.
Bine. Îmi voi da toată silinţa să te respect.
Şi să renunţi la toate procesele împotriva mea.
- Chiar şi la cele distractive? - Da.
Bine. Bine.
Frate... Mi-ai lipsit, Iris!
Şi tu mi-ai lipsit.
Mincinoasă afurisită! Fir-ar al naibii! Chiar mi-ai făcut figura.
Alo! Numărul unu!
Deci...
Crema s-a ridicat! Noi suntem crema.
- Fii crema! - Ce mama naibii? Tu?
Cel mai bun dintre noi este Mads.
Tu eşti a doua. Eu sunt primul. Suntem liberi.
Înţeleg. Nu... nu te înţelege.
Spui aberaţii cu aplomb şi ai pomeţi.
Billie, nu analiza prea mult. E tipic pentru numărul doi.
Acceptă că sunt regele acestei nave, iar tu eşti, practic...
Dacă îndrăzneşti să spui "regină", îţi smulg limba!
- Nu. Voiam să spun "bufonul meu". - Bufonul tău?
Limba e prea alunecoasă ca s-o smulgi, bufon prostănac!
E ridicol!
Eşti cel mai prost computer pe care îl ştiu!
Te opresc până nu mă faci să urăsc cifrele!
Sunt bisexual. Am făcut sex de două ori.
Spike înscrie!
Oamenii mă întreabă: "A fost înfricoşător?"
"Să mergi pe Marte?" Le spun: "Nu ştiu, am ţinut ochii închişi."
A patra mea soţie...
Fir-ar! Bine... aici! Nu e nimeni aici!
Asta nu ne ajută în ierarhie. Ai putea cumva să zâmbeşti?
Sper să ţi se despice fundul şi să iasă un autobuz!
Îţi înţeleg perfect ura!
- Aud ţipete. - Nu pot să mă implic.
Suntem terminaţi! Pot să ţin... trebuie...
Ce faci cu mâinile?!
Doamne! Se naşte copilul! N-am mai văzut o naştere.
În afară de a mea, dar a fost cezariană. Am ratat punctul culminant.
Din păcate, eu moşesc doar dezastre.
E cumva turism obstetric? Vreţi să vedeţi cum e ruptă în două o femeie?
- Ca nava? - Nava e ruptă în două?
- Da, ca racheta... - Racheta?
Dacă împingi destul de tare, poate îi astupi gura lui Matt cu placenta.
De-asta faceţi ierarhia?
- Doamne! - Nu. Dă-te la o parte! Te ajut eu.
- Tanti Iris aduce la sol copilul. - Nu mă cac o navetă!
- Zâmbeşte, ca mine! - Nu pot să mă implic.
Ultima oară când m-am implicat într-o urgenţă medicală, a murit un chelbos.
- Nu te implica în linişte! - N-are nevoie de medic?
- Zâmbeşte, iubito! - Împinge!
- Zâmbeşte! - Împinge!
Fii veselă! Sunt microfoane peste tot.
Imaginează-ţi că îi mângâi obrăjorii când doarme.
- Nu pot! - Imaginează-ţi dracului!
Mai sunt cinci minute de ierarhizare. Cinci minute.
M-am retras şi toţi aţi înflorit.
- Nu e interesant? - Dacă ai spus-o tu, nu.
Eşti mamă, Mia.
Iar eu sunt tată.
- Karen! Ce faci? - Îţi fac ierarhia praf.
Ai spus că sunt un neg anal şi m-a durut.
- Vrei să-ţi scoţi aia? - Ai spus că mă urăşti.
Ai păcălit algoritmul cu aia?
Nu te urăsc.
Ba te urăsc. Dar sunt o grămadă de oameni pe care îi urăsc mai mult.
Matt şi Judd formează singuri topul primilor zece.
- Serios? - Da. Uită-te la tine!
Eşti inteligentă. Stăruitoare. Nu stăruitoare. Eşti consecventă.
Şi faci lucruri.
Lucruri care nu vor să fie făcute. E enervant de genial.
Dar... îmi pare rău.
Întotdeauna îi rănim pe cei pe care îi iubim.
Nu asta voiam să spun.
Hei! Eu sunt monstrul cu fructele. Îmi pare rău.
Puncte pentru Karen.
Îmi poate explica cineva
de ce face porcării şi e răsplătită pentru asta?
Ce fel de sistem de valori e ăsta şi cum îl pot exploata?
Nu. O răsplăteşte că îşi cere scuze.
Algoritmul învaţă să iubească un moment educativ.
Stai puţin... Dacă i-aş spune lui Matt, cum am făcut-o de multe ori,
că e un papagal onanist, fără suflet, după care i-aş cere scuze,
"îmi pare rău, Matt", aş primi puncte?
Nu e nevoie.
Sunt măgulit că tu crezi că am vitalitatea unui papagal sau...
energia de a elimina ceva prin cloacă.
Mă duc să-mi pregătesc cuibul pentru impact.
Nu înseamnă că toţi o să fie nişte nesimţiţi
şi o să-şi ceară iertare imediat după aceea?
Da?
Îmi pare rău, Spike! A fost o eroare de judecată.
Du-te dracului!
Îmi pare rău că am spus asta, Jaden. Am evoluat mult de atunci.
Eşti exact la fel ca mama! Nu pot să cred că te-am luat de nevastă!
- Nu acum, Frank. - Vezi? Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău!
Scuze!
Altă zi frumoasă în cartier...
- Scuze! - Scuze...
Ar trebui să oprim ierarhizarea, pentru binele omenirii.
- Nu că eşti în jumătatea inferioară? - Nu.
Pentru că am spus lucrul ăsta frumos despre omenire,
sunt din nou în zona sigură.
Bine. Mai vrei s-o opresc?
- Scuze! - Nu.
Nu ştiu de ce, dar nu mă mai deranjează prea tare.
Fir-ar să fie! Da! Ar trebui să-l opresc.
Scuze!
Cred că soţul tău a murit de infarct,
în timp ce încercam să-l salvez, dar s-a dovedit că nu se înecase.
- Dar... - Lasă-mă să-mi cer iertare!
Voiam să spun
că părea un om masiv minunat. Îmi pare nespus de rău.
Am urcat mult!
Scuze!
Ierarhizarea s-a încheiat.
Vă amintesc că mai aveţi doar două minute.
Dacă sunteţi între locurile 1 şi 3.000, mergeţi în partea din faţă a navei.
Toţi ceilalţi mergeţi în partea din spate.
- Elena! - Ryan!
Sunt numărul 3.942. Ce faci?
- Poftim. - Ce-i asta?
- Te iubesc, Elena. - Şi eu te iubesc.
5.963 este...
Îmi pare rău, Charles. Poate te salvez în viaţa următoare.
- Mi amor! - Ai grijă de tine, draga mea.
- Billie, ai venit aici. - Dar eşti pe locul al doilea.
Da, dar suntem ingineri şi ar trebui să stăm unde sunt motoarele, nu?
Ai dreptate. Vaselina şi matematica. Cei doi piloni ai mei.
- Pe ce loc ai ieşit în final? - Urcasem, apoi am coborât.
Se pare că glumele mele sunt jignitoare. Am primit plângeri de la bisexuali,
de la cei care nu înţeleg ce înseamnă "monosilabic"
şi de la cei alergici la pepene-roşu.
Se pare că trebuie schimbat un scutec.
După aceea, devine galben şi granulat.
- Ce neplăcut! - Mă ocup eu de astea.
Îmi place tăticul Doug.
De-asta suntem în prima jumătate.
- Aduc şerveţelele. - Bine.
- 50 de secunde. - Să mă ţineţi minte!
Să spuneţi povestea mea!
- Nu-i credeţi pe acuzatori! - 40 de secunde!
Mi-am dorit să dispară, dar e trist ca un apus la cimitir.
Măcar el va rămâne în amintire, prin marca lui.
- Îi dau trei minute. - 30 de secunde.
Faceţi loc pentru regele Mads în partea din faţă!
La mulţi ani tuturor care au o zi de naştere!
Asta e partea din spate. Ce cauţi aici?
Tu ce cauţi aici? Algoritmul zice că eşti manipulant de motoare?
Da.
De tine zice că eşti un incontinent sentimental cu început de chelie?
- Exact. - Zece secunde!
Eşti gata?
Să înceapă separarea în trei, doi, unu.
- Stai! - Coboară un perete!
Iubitule, le-am pus aici.
Nu, Doug! Uşile! Doug!
Amice! Amice!
O ditamai racheta va lovi această parte!
Veniţi după mine, dacă vreţi să trăiţi!
Nu-mi veţi putea mulţumi niciodată! Sunt un Moise spaţial!
Într-adevăr, o rachetă se îndreaptă spre navă
şi cel mai probabil ţinteşte partea din spate a navei.
- Unde suntem. - 60 de secunde până la separare.
Oamenii adunaţi de Judd înseamnă mai multă căldură în faţă.
Probabil că racheta îi va lovi pe ei.
Da, aşa cred. E programată pentru distrugere în masă.
E o adevărată nenorocire.
Bun. Nu-mi pasă dacă mă aude toată nava.
Te iubesc, Elena. Te iubesc foarte mult
şi e o adevărată onoare să-mi sacrific viaţa pentru tine...
- Ryan! - Şi pentru... scuze o clipă.
RACHETA VA LOVI ÎN FAŢĂ
Treizeci de secunde.
Judd... hemoroid grotesc!
Te-ai căcat pe sacrificiul meu!
20 de secunde.
Elena, îmi pare rău că e ultimul lucru pe care îl auzi de la mine.
Zece...
Ai spus câteva lucruri minunate, pe care şi le poate aminti.
Cinci, patru, trei, doi, unu.
- Doug! - Mia!
Ţine-i capul!
Mia!
Amice!
Ce se întâmplă?
- Elena! - Elena!
Traducerea: FAST TITLES MEDIA