Viděli jste...
Výstupy jsou připravené. A otevřít!
Právě jsme vystřelili věci ze všech dveří na levoboku.
Za šest měsíců jsme doma, baby!
Ne, cílem bylo vystřelit věci ze zadní části lodi,
aby se loď posunula dopředu.
Vy jste nás odklonila z kurzu.
Máme novou trajektorii. Za osm let.
Nesahejte mi na věci!
AVENUE 5 II. 1. díl
ZBÝVAJÍ 4 TÝDNY! KAREN JE ÚŽASNÁ!
... najdete ve čtvrtém podlaží. Prosím, postupujte k recepci.
Vítejte.
Ano, viděl jsem záznam z kamery.
S tebou? Jak lezeš do popelnice jako mýval?
Jako opilý, sexy mýval.
Takové mývaly mám nejradši.
- To je dobrý kuře. - Není špatný, viď?
Na to, že je to upravená bílkovina z úhoře, je to dobrý.
A nedávají teď menší porce?
Ne, to jíš asi jenom z větší dálky, takže to tak vypadá.
Ale na další čtyři týdny toho máme dost?
Stoprocentně. Hovězí i kuřecí nám poleze z uší.
- Vlastně spíš z úhořů. - Miluju, když mluvíš o úhořích.
Jelikož jsem kapitán, tak všechno, co řeknu, je automaticky svůdné.
- Podej mi sůl. - Pán s vytříbenou chutí.
- Babička to asi nepřežije. - Chudák babička.
Zlato, chci se rozvést.
Omlouvám se. To...
- Kapitán Přešlap znovu útočí. - Ne, to nevadí. Můj výraz ignoruj.
Charles je minulost. Už dávno skočil přes palubu.
Nezlob se. Já tohle seznamování vůbec neumím.
Ale ne, umíš.
Tyhle vafle jsem dělal ráno.
- A podívejte se. - Je hrozně vtipnej.
- Máme těsto. - A je to tu.
Máme tvořítko na led.
Zas vymýšlí recepty v útrobách své kajuty.
Směs nalijeme na předehřátou žehličku.
- Děti jeho pořad zbožňují. - A já taky.
- Vážně? - Naprosto ho zbožňuju.
Zní to bláznivě, ale to se stává,
když se dá do vaření Frank.
A moc rád bych tvoje děti poznal líp.
- Provedu je po lodi. - Bože můj, děti budou nadšené.
Možná se nebudeme znát jen čtyři týdny.
Myslím, že o dost déle než čtyři týdny. Jo.
Asi bych to měl vzít.
Ryane, jako každý den připomínám, abyste cestujícím sdělil,
že na tomhle vesmírném prostředníčku zůstanou skoro 10 let.
Tady Matt.
Nebo já si radši ztlumím vyzvánění.
Vidím, že to vzali dobře.
- Prosím? -Řekl vám to?
Ne, já jsem...
- Můžeš mě na chvíli omluvit? - Jistě.
- Je čas na královskou zprávu. - Ne, ne, ne.
- Proboha, co se děje? - Povinnost volá.
- I když teď spíš kvílí. - Děkuji.
Musíte jim říct pravdu, Ryane.
Mám vsadit na agresivnější notu?
Protože Britové často reagují spíš na výhrůžky než na povzbuzování.
Matte, i když mi řeknete, že můj dech páchne jako kočičí podvozek,
stejně jim to neřeknu dřív.
Dobře, počkám si.
- Srapitáne Ryane, srapitáne lháři. - Aha, vy už jste začal, jo?
Tak jo.
Jo, vy depresivní, anorektickej Santa Clausi.
To vy totiž jste. Jak si tu svou prolhanou tvář holíte?
- Elektrickým strojkem. - Jo?
Jste počůranej mamánek.
- Mamánek! - Moje matka je mrtvá.
Ano. Nenáviděla vás, a proto vybuchla.
- Pomáhá to něčemu? Dobře. - Nepomáhá, ne. Víte proč?
Protože když cestujícím oznámím, že jsme tu ztvrdli na dalších osm let
a dochází nám jídlo, stane se ze mě jejich další švédský stůl.
Řeknu jim to, až Rav vypracuje plán na zmenšení potravinových přídělů.
Zdá se, že Rav už plán přídělů vypracovala.
Ano, přesně to značí moje přítomnost.
A to mělo asi znamenat to cinknutí.
Tady máme člověka, který ví, jak dlouho trvá věčnost.
Spiku Martine, pojďte mezi nás.
Ano, půjdu. Zcela spontánně.
Začíná to vypadat jako domluvená akce.
Ryane, je čas, abyste vytáhl hlavu z vlastního zadku.
- Přestaňte se bát pravdy. - Já se nebojím pravdy!
Jenom toho, že opustí moje rty.
Želé v igelitu na vlasy.
Sledujte Frankovu kuchyni každý den ve tři.
Vaření z domova. Bez toho domova.
Tu znělku miluju.
S jídlem to jde z kopce.
Včera jsem měla pizzu "čtyři období" jen s jedním.
- Zimním. - To je nejhorší.
Líbí se mi, jak má to jídlo stejnou barvu. Aspoň mě to v puse nemate.
Bože, chybí mi rajčata.
- To mi povídejte. - Přesně.
I já sám teď zoufale prahnu po opravdické zelenině.
Nechápu, jak to pořád můžete jíst. Musíte přestat.
Dobrá zpráva je, že už to budeme snášet jenom čtyři týdny.
Kapitán Ryan by nám přece řekl, kdyby se ta plavba ještě protáhla.
Pokud nemá důvod to neříkat. Což nemá.
Aspoň o tom nevím. Proč se mě ptáte?
- Není ta loď vaše? - Co?
- Není tahle loď vaše? - Loď?
Jenom jméno.
Stejně jako můžete Martinu Lutheru Kingovi
vyčítat královský rozměr postelí.
- Nebo krále. - Nebo krále.
- Nebo rozměry. - Můžete jít se mnou?
Rav má v zasedačce připravenou zprávu o potravinách.
To bude spíš práce pro Ryana.
Já ani nevím, kde ta vaše zasedačka je.
To je pravda. Já jednou v zasedačce byl a přišel tam pan Judd se slovy:
"Co je to za místnost?"
Já nejsem moc dobrá v tom, co...
Váš výraz, co to děláte?
Nic. Užívám si svou roli na lodi.
Slyšela jsem, že jde o dobré zprávy a budete spokojený.
- Měl bych jít. - Tak zatím.
Mějte se.
- Jaké dobré zprávy? -Žádné dobré zprávy.
- A zasedačka je tudy. - Nevychovávejte mě.
- Vím, kde je zasraná zasedačka. - Bože!
Zítra si uvaříme steak v držáku na kalhoty.
Pamatujte, přátelé, obloha se dá připravit z čehokoliv,
máte-li odvahu.
- Zlato, už jsem ten pořad dotočil! - To není pořad, Franku.
Je to jenom video, jak si fénem vyrábíš popcorn.
Jsem tu zavřená už věčnost.
Kdy už budu moct z kajuty?
Víš co? Já končím. Končím. Je čas vyjít ven.
- Co? Ne! - Pusť mě, promluvím s nimi.
- Miláčku, to nesmíš! - Požádám je o odpuštění.
Umím mluvit velice lítostivě, když potřebuju.
Vzpomínáš, jak jsem tvé sestře přejela nohu?
Karen, tys nás na osm let vychýlila z kurzu. Nesnáší tě.
Nesnáší mě?
Nesnáší, to je moc silné slovo.
A proto přesně vyjadřuje to, co k tobě ti lidi cítí.
Chápeš?
Jdu s klukama na bowling.
Zjistím, jestli na kuželky pořád ještě malují tvůj obličej.
Čau! Díval jsem se, jak jsi dělal vafle. Vypadaly dobře.
-Že ano? - Jo.
Jsem rád, že ses díval. Ty se musíš taky začít dívat. Pojďte.
Nazdar, nové tváře a pár starých, které jsem neviděl tak dlouho,
že jsou jako nové.
- Nechte toho. Nikdo to nežere. - A co?
Jako že nevíte, o co tady jde.
Děje se něco, Ryane, o čem nevím?
Judde, ticho, prosím. Rav, povídejte.
Dosadila jsem do modelu pár čísel a výsledky jsou...
Klid, vás nikdo nezastřelí. Jste jenom posel.
Omlouvám se. Vždycky mě znervózní, když jsem nervózní.
Jste pozoruhodně oblečená. Snažíte se zaskočit predátory?
Dobře. Na loď jsem přijela s omezeným šatníkem,
tak jsem si musela něco půjčit od zesnulých.
Technicky vzato nejde o zapůjčení.
Velmi pravděpodobně už to zpět nechtějí.
- Rav! Ten plán. - Promiňte, ano, dobře.
Samozřejmě je nám všem jasné, že se příděl jídla značně omezí.
Ne.
Pardon. Už toho fakt nechám.
A tak rozdělíme pasažéry do dvou skupin.
První skupinu...
"vyvolené"
budeme krmit.
Druhá skupina dostane šanci...
podílet se...
na svém osudu...
dole v podpalubí.
Co?
To je celý? Tohle je váš plán?
Polovinu cestujících proměníme na ječící dav pod podlahou?
Tohle v mém životopise nebude vypadat dobře.
Základní potřeby jim samozřejmě poskytneme.
Semena, startovací kultury ke kynutí, systém na filtraci moči.
A abychom zachovali duševní zdraví "vyvolených",
zcela utneme veškerou komunikaci
s "výzkumníky".
Výzkumníci? Výzkumníci čeho? Hromadných hrobů?
Dobře. Svůj vztek máte mířit na tenhle model.
Vy jste to věděla?
Věděla jsem, že nás čekají obtížná rozhodnutí.
Jenom jsem nečekala ty nálepky.
- Proč by tohle lidi dělali? -Říkal jste, že nikoho nesoudíte.
To bylo před tím, než jste navrhla hromadná jatka.
Mám otázku. Děláte si prdel?
Ani mně se to nelíbí, ale něco se musí obětovat.
- Buď umřeme, nebo umřeme. - Hlasuju proti Ravině plánu.
Dobře, ale nenazývejme Ravin plán "Ravin plán".
- Přestaňte říkat "Ravin plán". - Co byste radši?
"Ravina přehlídka vražd?"
Hele. Nepřipadá vám lepší, když jedna polovina umře rychle,
než abychom všichni umírali pomalu a my si hráli na ďáblova advokáta?
A to je ono, že? Ďáblův advokát.
Nevím, jestli to víte, Matte,
ale ďábel není zrovna hodná bytost.
Děkuju, Rav.
Ukázalo se, že není tak jednoduchý cákat na sny ostatních lidí krev.
Musíte jim říct, že se za měsíc domů nevrátíme, Ryane.
Ano, to je něco, co já vím.
Já jim to neřeknu. Nemůžete mě nutit.
Jdu si vykloktat hrdlo ředidlem, abych radši ztratil hlas.
- Ne, to vás spíš zabije. - Příjemný bonus.
Jestli je tohle nebe, pane Judde, jsme tedy bohové?
Nebo hvězdný prach mířící domů?
Avenue 5 zůstává po nešťastné nehodě ve vesmíru,
ale toto nové internetové drama o životě na lodi je sakra poutavé.
Iris, otočte se. Mluvte se mnou. Ať vidím tu vaši prolhanou tvář.
Tohle jste chtěl?
Kdo jsi?
A nyní se setkáme se skutečnou přeživší,
drsnou šéfkou, která ví, jak se velí chlapům. Iris Kimura.
- Ahoj, Dawn. - No tak, projevte lásku!
Zbožňuju, jak chrchláš.
Vláda se na nás vykašlala. A my potřebujeme...
- Iris, na rovinu. - Jo.
Vypadá to na Avenue 5 stejně jako v tom novém internetovém seriálu?
No, skutečný kapitán má taky vousy.
A já jsem tady.
- Jo. - Víte? A ne ve vesmíru...
Já to nechápu.
Ale důležité je, že se na nás vláda vykašlala a my potřebujeme...
Nevypínejte nás, zatímco mluví. Zůstaňte tu a za půl hodiny
budu vybalovat kufr, co jsem našla před barákem.
- Já miluju kufry. - Zpátky k Iris.
Ano. Vláda se na nás vykašlala a my potřebujeme peníze na...
Nasrat na vládu.
Ano, "Pijane Křtiteli". Přišla jsem kvůli osvětě, a tím myslím peníze.
- A... - Ukažte nám chodidla.
Vážně? Budou mě přerušovat každých...
Proč nefungujou vysílačky, Iris?
- Já nevím. - Ven s tím, ségra.
Nefungují vysílačky, a tak se to těžko...
Proč nehýbe obličejem?
- Můžu hýbat obličejem. - Ukažte jim to, Iris.
- Ne. - No tak.
Přijme výzvu v pojídání slaných krekrů?
- Jo! - Ne. Ne.
Jak vzali pasažéři informaci, že stráví ve vesmíru osm let?
Že se z toho mohli posrat?
Přijali to důstojně, "Smrdutý Ricku".
Aspoň myslím. Nebyla jsem tam.
A taky nefungují vysílačky.
Dobře, ale vědí, že tam zůstali na osm let. Řekli jim to.
Nezkusíme tu výzvu s krekry, ať to máme za sebou?
Dala by si krekry.
NAHOŘE DOLE S DAWN DJOPI
KREKROVÁ VÝZVA
Otázka první.
Kdybyste se mohla vrátit v čase a zabít jednu historickou postavu,
- kdo by to byl? - Jay Leno.
Musíme pracovat s tím, co máme.
Masová smrt, nebo selektivní. Veganská verze není. Je mi líto.
Ale podle mě si cestující zaslouží
možnost připravit se na to, že cesta potrvá osm let.
- Ne, to razantně nedoporučuju. - Jo, já jim to řeknu.
Co chcete u oškubanýho kuřete dělat?
- Pane. Zdravím. - Ne.
Provádíme malý výzkum mezi pasažéry.
Ptáme se, na co se na Zemi těší nejmíň.
Není nic, na co bych se netěšil.
Nesnáším to tu. Dýchat recyklovaný prdy.
- To byl příjemný rozhovor. Pojďme. - Ne, ne, ne. No tak, no tak.
Co třeba nějaký váš kolega v práci? O kterém si řeknete:
"Kdybych toho debila osm let neviděl, bylo by to dokonalý."
Co? Osm let? To je šílený číslo.
- Promiňte, o co jde? - O co?
Je to jen krátká anketa o jedné otázce.
Skvělá zpětná vazba.
Vy chcete zpětnou vazbu? Konvice v mé kajutě přestala pískat.
Místo toho čvachtá jak přidušená vydra mořská.
V pátém patře najdete schránku na stížnosti.
Jasně.
- Tak běžte. - Díky.
Formičkou na těsto jsou vaše kapsy u kalhot.
Hlavně je nemějte na sobě.
Rav, co kdyby cestujícím o těch osmi letech řekl Frank?
Frank? Chlap, který pekl sekanou v kondomu?
Jo, byla vynikající. Jeho pořad lidi oslovuje.
Můžeme ho využít, aby lidem pomohl ten šokující přešlap vydýchat.
- Omlouvám se za minule. - Které minule?
Jo, to je fakt. Za všechna minule.
Úhoři jsou v pořádku?
Krom toho, že všechno naše jídlo pochází z nich?
Jo, ale pořád se nemnoží tak rychle, jak potřebujeme.
Možná budeme muset množení stimulovat.
Ručně? Jako se to dělá u koní?
- Jo, úplně vyloučené to není. - Ne, to teda je.
Vždycky jsem si představoval, že můj osud závisí na něčem
vznešenějším, než je honění úhoře. Ale je to tak. Život je utrpení.
Musím to cestujícím oznámit.
- Cože? - Jo.
Jdu jim sdělit, že se domů nepodíváme ještě osm let.
Vážně? Jdete to udělat? Fakt jim to řeknete?
Příčí se mi to až do morku kostí,
podle čehož poznám, že je to správná věc.
Možná se sem řítí dav.
Miláčku, radši se schovej do koupelny.
Pěkný. Troll se jde schovat do jeskyně.
Zdravím. Řeším urgentní situaci.
Potřebujeme, abyste ve svém pořadu oslovil veřejnost v jisté věci.
Samozřejmě souhlasím. Jo, moc rád.
- Tak děkuju. - Moment. K čemu ho chcete využít?
- Ach bože. - Sleduje ho jen hrstka lidí.
A většina se ztlumeným zvukem, takže...
Dobře, miláčku. Nechceš si jít lehnout,
nebo si psát do zpovědního deníčku? Co?
Fajn. Pasažéři Franka milujou. A to můžeme využít k tomu,
aby lidem oznámil, že se na Zem vrátíme až za osm let.
Ale všichni už vědí, že se vrátíme až za osm let.
Proč se v tom chcete dál rýpat?
Přesně. Proto potřebujeme, aby Frank...
Počkat, vy si myslíte, že už to vědí?
Jistěže to vědí.
Proto mě tu Frank zabarikádoval. Všichni mi to mají za zlé.
Proboha!
Vy ji tu vězníte?
Věznit, to je silné slovo. Spíš ji tu chráním.
Tak moment. Oni to cestující nevědí? Ryan jim to neřekl?
Ne, myslí si, že se díky vám vrátí na Zem za čtyři týdny.
Karen, touhle dobou si tu můžete žít jako generál, co osvobodil Paříž,
s květinami na krku a několika pohlavními chorobami.
Říkal jsi, že nesmím vylézt z kajuty,
protože pasažéři si chtějí z mého svěrače vyrobit hokejový puk.
Já ji chránil. Však to znáte.
Někdy člověka nejlíp ochráníte tak, že si ho podmaníte.
Franku!
Franku, svatební slib zní "chovat v lásce",
- ne "chovat v kleci". - Vždycky jsou to ti nenápadní.
Dostal jsem šanci se projevit.
- Co? - Teď už chápu, že to byla chyba.
Musím všem říct pravdu. Musí se to dozvědět.
Ne, já chaos nezvládám dobře.
Prosím, přineste mi někdo relaxační deku a dýchátko.
Já vám dám dejchnout svý pěsti,
jestli mi hned nepřivedete kapitána Ryana. Hned teď, přímo sem!
- Jsem na vás opravdu hrdá. - Tak to je poprvé.
Je to jako sledovat první krůčky mého dítěte. Ale jak jim to oznámíte?
Nejspíš dost mizerně.
Ne, ne, ne. No tak. Zvládnete to skvěle.
Nechcete si to se mnou nacvičit?
Ne, díky. Vylučování ledvinových kamenů se taky nenacvičuje.
Ne, musím tam prostě jít a udělat to.
Ano. Musíte to prostě udělat.
Musíte udělat krok a prostě to udělat.
- Prostě to udělám! -Řeknete pravdu a já budu hrdá.
- A já budu hrdý na sebe. - Ano!
Budu čelit všem svým slabinám. Všechny svoje chyby tím napravím.
- Karen začala jednat. - Hned jak vyřeším tohle.
- Copak je, Iris? - Je mezi námi láska?
Jestli je láskou temnota, ano.
Viděli jsme váš rozhovor.
Zábavné, že?
Nevypadala jsem v tom osvětlení moc přísně?
- Jo, dáme si to sem. - Přejete si něco?
Ne, v pořádku.
Ach bože, tohle už je dávno zkažený.
Chci zázvorové sušenky. A update.
Dobře. Odneste si ten projekt na fyziku domů.
Říkám domů, ale místo, kde spíte, má nejspíš SPZ.
Tak zaprvé, přišel jsem vyřešit problém se zpožděným zvukem.
- Mně to zpoždění vyhovuje. - Tohle je generátor algoritmů.
Analyzuje váš profil,
aby předpověděl, co chcete říct, a pak to řekne.
Potřebujete jenom dostatečné množství dat. Půjčíte mi tablet?
- Za žádných okolností. - Dobře. Půjčte mi svůj.
Beze všeho. Prosím.
Co to...
Teď toho o Alanovi ví dost na to,
aby předpověděl odpověď na cokoliv.
- Zkuste to. Povídejte si. - Já si s Alanem nepovídám.
Ale no tak. Zkuste někdy něco nového.
Ahoj.
To je všechno? Ahoj?
Jak se máte?
Jsem nervózní.
- Chcete mi říct ještě něco? - Ano. Už můžu jít?
To bylo neskutečný. Ale "už můžu jít" by bylo na začátku.
Dobře.
- Co to je? Uši vaší oběti? - Tady to je.
Vy jste z Úřadu druhého prezidenta?
Z ÚDRPu, ano. Čekala jste, že přijdu v hezčí kravatě.
Právě se napojuju na lodní vysílačky.
- Ne... - Jo. Jak jsem čekal.
Někdo, nejspíš vy s Juddem, vysílačky vypnul.
Nemáte povolení si to myslet.
Takže ti cestující nemají ani tucha, že musí trčet ve vesmíru osm let.
Tak tomu říkám průser.
Myslím, že byste se měl odebrat k čertu.
ÚDRP mě pověřil, abych převzal velení nad operací.
Je to naše.
- Nahoru, nahoru. - Ne, ne.
Jo, očešte to tu. Bereme všechno.
Hej! To jsou naše dráty! Nezasloužíte si je!
Ne, teď už jsou moje.
A znovu se spojím s Avenue 5. Představení začne za 30 minut.
A tohle je asi můstek.
Ale nevím to jistě. Ještě jsem tu nikdy nebyl.
- Jaká je nejvyšší rychlost plavidla? - Dobrá otázka. Velmi dobrá otázka.
Kéž bych na ni měl odpověď,
ale myslím, že by to bylo kulturně necitlivé vůči našemu kapitánovi.
Kapitánu Ryanovi, který velí téhle lodi, celé plavbě
a všem změnám v kurzu, o kterých nikdo neví.
Ani my. A už vůbec ne já.
- Jasný? Rozumíte tomu? - Snad ano.
Co to je? Co to... Jak se toho zbavím?
- Iris? - To jsem já.
Máme přístroj na opravu přenosu.
Předpoví, co řeknete, díky všemu, co jste kdy řekl.
Odhadne to, co chcete říct.
Super. Kolik mi zbylo peněz? Řekněte, že moc.
- Na jídlo ještě máte. Buďte rád. - Vítejte zpět, Iris.
Vracím chytré sedátko do původního nastavení.
Vy mi voláte ze záchoda? A když to dělám já, jsem děsný prase.
Úřad druhého pana prezidenta ví, že blokujeme vysílačky.
- Cože? - Chtějí je zase zapnout.
- A volám ze záchodu, ale ne při tom. - Vaše hodnota pH je normální.
To je ironie na tak kyselou ženskou.
Počkat. Vy blokujete vysílačky?
Ryan musí lidem říct, že zůstanou ve vesmíru ještě osm let.
- My nejsme skoro doma? - A sakra, ona to ještě nemá vědět.
A mimochodem, tím tu informaci nepotvrzuju.
Ale musíte jim to říct citlivě.
To je skvělý. Nějak takhle?
Hej, kapitáne! Až se vrátíme domů, nechám si vás vytetovat na půlky.
To je nesmírně milé.
Ahoj. Kapitáne, kde hoří?
Spiku, mohl byste tyhle děti provést po můstku? Nevadilo by vám to?
Ale jistě. Pojďte. Jdeme sežrat vesmír.
Ty za sebe posíláš náhradníka?
- Ne. - Jo.
Spike je ten nejlepší...
jakého máme.
Říkala osm let.
Ne, to jste špatně slyšela. Myslím, že říkala osm...
- Hrozný ret. Že má hrozný ret. - Neumí moc dobře mluvit.
Já slyšel, co říkala. Tohle neříkala.
Je to hologram. Podle definice není živý člověk.
- Ale já slyšela, jak to řekla. - Není to živý člověk.
Diskuzi o životě poslouchat nemusíte.
- Jdeme zkouknout něco lepšího. - Začnou se prát?
Jestli ano, nemáme vstupenky.
Hej, děti, co takhle horká čokoláda se sypáním?
Kéž bychom nějakou měli.
Ryane, je to pravda?
Nikdo neví, že tu zůstaneme ještě osm let?
Víte, myslel jsem, že dělám cestujícím službu.
Pět měsíců prožili ve stavu blažené nevědomosti.
Jak jste mi to mohl udělat po tom všem, co jsme spolu prožili?
My jsme spolu nic neprožili.
Přesně.
Jsi malý, malý muž.
A já si tě nastrouhám...
jako muškát.
Miláčku, co chceš... Ne, ne!
Udělejte něco.
- Ne! - Ne, ne, ne.
Rychle! Jste kapitán. Když můžete lidi oddávat, můžete je i zatýkat.
Ne, tohle ne. Ne, Karen, Karen, Karen.
- Noha! - Na vaši nohu kašlu!
Jen do něj, sestro. Tohle je vaše chvíle.
- Komu fandíte? - Vítězovi.
Vždycky vítězovi.
Máme tu nějaká sedativa? Musíme ji zpacifikovat.
Jen tomu nebraňte. Tohle se musí stát.
Karen, ne!
On mě věznil, Ryane, jako prase v chlívku.
To je pláč, nebo orgasmus?
Usnula?
Zůstaňte ve střehu, kdyby vystřelila jako anakonda.
Dobře, děti. Stejná pravidla, jako když malujete živý model.
Koukat, nesahat.
Líbí se mi, jak jste to tu upravili. Vypadá to jako pokryté špínou.
Jo, šlo nám o vrstvený vzhled.
Lidi? Spiku? Já nevěděla, že provozujeme školku.
Ne, pan kapitán nám domluvil menší prohlídku.
Aha, to je... Ale oni si hrají s tlačítky. Ne.
Ne, ne, ne.
Zamkla to.
Jako když jsi tatínkovi zamkla auto. Pamatuješ?
A taky změnila kurz lodi.
- Prosím? - Změnila kurz lodi.
- A kam? - Na Zem. Řekněte, že na Zem.
- Je to hodně zlé? - Ne, Spiku, mnohem, mnohem horší.
Dobře, my už asi půjdeme. Hezky poděkujte.
- Díky. - Díky. Děkujeme.
Díky, děti! Nashle v pekle!
Přesně proto nikdy nechci děti!
Můžeme vrátit kurz s pomocí palivového výbuchu?
Zbývá nám ještě šest kanystrů.
Jeden použijeme, abychom to vrátili?
Ne. Než se dostaneme domů, bude nám 400.
Budeme se muset spokojit s novým kurzem.
Tamhle je! Ryane! Hej!
Ryan! Ryan! Ryan! Ryan!
- Už jen čtyři týdny! - Dobře, dobře.
Tak jo. Dámy a pánové, chci vám něco oznámit.
Zdá se, že se zpátky na Zem
nepodíváme ještě značný počet měsíců.
Vidíte? Vidíte? Jak dlouho už to víte, vy hovado?
Momentálně míříme ke Slunci! Míříme ke Slunci!
- Cože? - To je přístup!
- Jedeme ke Slunci! - Projdeme se po sluníčku, baby!
Ne, to není metafora. My opravdu směřujeme ke skutečnému Slunci.
A kurva.
Jak to myslíte? Ke Slunci? K opravdickýmu?
- Tomu horkýmu? - Ano. K tomu, ano.
- Míříme ke Slunci! - Poslyšte, mohli bychom...
Můžeme na chvíli tuhle informaci pominout? Vím, že chci hodně, ale...
Co před náma ještě tajíte, vy nastrčenej hulibrku?
- Chcete nás hodit do Slunce! - Já to ale nebyl!
- Jak jste to mohl přehlídnout? - Spike! U kormidla byl Spike.
- Nechci žalovat, ale... - Za to může moje ségra!
- Rafe, mlč! - Vaše děti nás zabijou!
Sražte tu podvodnici k zemi!
Zavřete ji!
Věděla jsem, že mě jednou zabije dítě.
Podívejte. Ať se stane cokoliv, slibuju, že všechno dobře dopadne.
Varování.
Varování. Varování. Varování.
A sakra. Asi bysme měli...
- Dát si studenou sprchu? - Ne. Utéct.
Mezi námi je jazyková bariéra.
Přísahám ti, že mou nejvyšší prioritou
je bezpečí tebe a tvých dětí.
Vy jste náš hrdina.
- A vy jste? - Jsem Charles.
Jenom její manžel. A doufám, že i já jsem vaše hlavní priorita.
-Říkala jsi, že skočil přes palubu. - Ale ne doslova.
Tak promiň. Měla jsem ti to říct.
Páni! Vy jste oba bezpáteřní. Musíte mít skvělý sex. Pojďte, děti.
Tak, ještě si o tom promluvíme. Ano? Ano.
Jsem ráda, že jste se o Charlesovi konečně dozvěděl,
protože tohle nás vážně užíralo.
Jak to myslíte, nás? Koho?
- Proč jste mi to neřekla? - Prosím vás, to říká ten pravej!
Vy jste cestujícím neřekl, že tu budeme ještě osm let.
Ale chtěl jsem! Co myslíte, že jsem dělal?
Ale nezvládl jste to. Všichni máme tajemství.
Já chtěl, ale vy jste najednou přiběhla s tím svým Sluncem.
Vítej, Avenue 5! Hlásí se řídicí středisko.
Vysílačky znovu fungují. Všechno v pořádku?
Jo. Všechno v pohodě. Jenom jeden malý zádrhel.
Dobře. Všichni tu na vás myslí celým svým srdcem.
Řídicí středisko, rodiny. Seznam je nekonečný.
Tak jo. To stačí.
Říkal "malý zádrhel"? Jaký malý zádrhel?
Asi něco s vesmírem.
Dobře, vy dva. Můžete odvést Jeníčka a Mařenku?
Můžete tu zůstat.
Nastala nebezpečná situace.
Varování. Nepanikařte. Zachovejte klid.
Nastala nebezpečná situace.
Varování. Varování.
Zachovejte klid. Nastala nebezpečná...
České titulky Anna Křížková Iyuno-SDI Group 2022