Förbered utskjutning på babord sida. Kör, baby!
Vi sköt just ut oss från babords luftslussar.
Vi är hemma om sex månader!
Nej, hela poängen är att skjuta ut från aktern.
Det är det som driver en framåt!
- Du har fått oss ur kurs! - Vår nya bana - åtta år...
Rör inte mina grejer!
...på däck fyra. Rapportera till receptionen.
- Jag har sett övervakningsfilmen. - På dig?
- I en container som en tvättbjörn? - Som en berusad, sexig tvättbjörn.
En tvättbjörn i min smak.
- Kyckling igen? - Inte illa, va?
Rekonstituerat ålprotein är faktiskt helt okej.
Blir portionerna mindre?
Nej, du äter dem på längre avstånd, så det ser...
Vi har så det räcker för fyra veckor, va?
Helt klart. Vi har kött och kyckling i överflöd.
- I ålflöd, faktiskt. - Jag älskar när du pratar ålar.
Eftersom jag är kapten blir allt jag säger förföriskt.
Skicka saltet. Jag är rädd att mormor inte kommer.
- Stackars mormor. -Älskling, jag ansöker om skilsmässa.
Förlåt. Kapten Klantskalle slår till igen.
Ingen fara. Charles är historia. Han flydde skutan för länge sen.
Förlåt. Jag är verkligen inte i form för sånt här.
Det är du visst.
Jag gjorde de här våfflorna i morse, och titta!
- Han är så rolig. - Vi har vår isform...
- Lagar mat på delar av hytten. - ...på det förvärmda järnet.
- Ungarna älskar hans program. - Jag älskar det också!
Det låter galet, men så blir det när man vrider upp Frank.
Och jag vill gärna lära känna barnen bättre.
- Ge dem en rundtur ombord. - Barnen skulle älska det.
Då kanske det blir mer än fyra veckor?
Det kan bli betydligt mer än fyra veckor, ja.
Jag måste svara.
Här är din dagliga påminnelse att säga till passagerarna-
att de är fast på den här eleganta farkosten i nästan tio år.
Jag måste sätta den här på "stör ej".
- Du verkar ta det bra. - Va?
- Har han berättat? - Nej, jag skulle precis...
Ursäkta mig ett ögonblick.
Kungahuset har nåt att säga
Plikten kallar. Ylar, rentav.
Du måste säga sanningen, Ryan. Behöver jag vara mer aggressiv?
Britter svarar bättre på glåpord än på uppmuntran.
Matt, att du säger att min andedräkt luktar kattrumpa-
får mig inte att berätta snabbare.
Gör mig till viljes bara. Skräpten Ryan. Skräpten Lying.
- Har du börjat redan? - Ja.
En deprimerad, anorektisk tomte. Det är vad du är.
- Hur rakar du ditt lögnaktiga nylle? - Med rakapparat.
Du är en ynklig liten mammas pojke.
- Mammas pojke! - Min mamma är död.
Ja, hon hatade dig, så hon exploderade.
- Leder det här nånvart? - Nej. Vet du varför?
Om jag säger till passagerarna att vi är fast här-
i åtta år till och maten börjar ta slut-
är det jag som blir nästa buffé.
Jag berättar när jag har sett matbristplanen som Rav jobbar på.
Låter som Ravs matbristplan är klar.
Ja, det är därför jag är här, och det var vad plingljudet handlade om.
Här är nån som vet hur lång tid ser ut.
- Spike Martin, gör oss sällskap. - Ja, det ska jag. Helt spontant.
Det här känns som en intervention.
Ryan, det är dags att dra huvudet ur arslet.
- Var inte rädd för sanningen. - Jag är inte rädd för sanningen!
Bara rädd att den ska lämna mina läppar.
Jell-O i en duschmössa.
Kolla in "Franks kök" varje dag kl. 15.00.
Det är hemlagat, utan hemmet.
Älskar vickandet.
Maten är sämre. Jag åt en quattropizza i går. Vinter.
Jag gillar att maten har samma färg. Men det förvirrar min mun.
- Jag saknar riktiga tomater. - Jag vet.
Jag är själv desperat efter relaterbara grönsaker.
Äter du fortfarande det där? Du måste sluta.
Som tur är har vi bara fyra veckor kvar.
Kapten Ryan skulle ha berättat om resan blir längre.
Om han inte har skäl att låta bli, vilket jag inte tror att han har.
- Varför frågar du? -Är inte det här din farkost?
- Va? -Är inte det här din farkost?
Bara till namnet.
Man kan lika gärna ge Martin Luther King skulden...
- ...för king size-sängar. - Eller kungar. Eller storlekar.
- Rav har rapporten i styrelserummet. - Det låter som nåt för Ryan.
Jag hittar inte ens till styrelserummet.
Jag var i styrelserummet en gång, och mr Judd kom in och sa:
"Vad är det här för rum?"
Jag är inte bra på vad det här nu...
- Din min. Vad gör du? - Inget - som min roll ombord.
Jag har hört att det är goda nyheter som du kommer att gilla.
- Jag får gå dit. - Vi ses.
- Vad är de goda nyheterna? - Finns inga. Styrelserummet är hitåt.
Jag vet var styrelserummet ligger.
I morgon lagar jag biff i en byxpress.
Kom ihåg att allt kan vara garnering om man är modig nog.
- Jag är klar med programmet. - Det är inget program, Frank.
Det är du som blir filmad när du gör popcorn med en hårtork.
Jag har varit här i månader. När får jag lämna den här hytten?
Vet du vad? Jag har fått nog. Det är dags att sticka härifrån.
- Låt mig prata med dem. - Nej!
Jag kan be om förlåtelse. Jag kan vara väldigt ödmjuk när det behövs.
Minns du när jag körde över din systers fot?
Karen, du fick oss ur kurs i åtta år - de hatar dig.
- Hatar de mig? - Hata är ett starkt ord.
Därför är det så passande, med tanke på hur de känner för dig.
Jag ska bowla med killarna.
Jag ska se om de fortfarande ritar ditt ansikte på käglorna.
Hej, jag såg dina våfflor! De såg goda ut.
- Visst gjorde de? - Ja.
Kul att du tittade. - Du måste också titta. Kom igen.
Hej, nya ansikten, och gamla som jag nästan har glömt.
- Vi köper det inte. - Köper vad?
-"Jag vet inte vad som pågår." -Är det nåt som pågår?
Håll käften, Judd. - Rav, ut med språket.
Jag la in några siffror i modellen, och resultatet är...
Lugn, ingen kommer att skjuta dig. Du är bara budbäraren.
Jag blir nervös när jag är... nervös.
Vilken eklektisk utstyrsel. Försöker du förvirra rovdjur?
Jag gick ombord med begränsad garderob-
så jag fick låna några plagg av de avlidna.
Tekniskt sett är det inget lån. De lär inte vilja ha tillbaka dem.
- Okej, visst. - Planen!
Vi känner alla till bristen på mat och resurser.
Nej. Förlåt, jag släpper det nu.
Passagerarna kommer att delas upp i två grupper.
Den första gruppen - de Garanterade - får mat.
Den andra gruppen får en chans-
att manifestera sitt eget öde... under däck.
MAT- OCH RESURSBRISTPLAN!
Va? Är det allt? Är det din plan?
Förvandla hälften av passagerarna till ett skrikande golvvärmesystem?
Det här kommer att befläcka mitt rykte.
Vi förser dem förstås med förnödenheter:
Frön, surdeg och ett urinfiltersystem.
Och för att befrämja de Garanterades mentala hälsa-
bryter vi all kontakt med Pionjärerna.
Pionjärer i vad? Popup-kyrkogårdar?
Ta lite av den ilskan och rikta den mot modellen.
- Kände du till det här? - Jag visste att vi måste fatta...
...svåra beslut, men inte att de skulle förklaras med klistermärken.
- Varför skulle man göra så här? - Vi skulle ju inte döma.
Det var innan du föreslog industriell slakt.
Jag har en fråga: Vad i helvete?
Jag gillar det inte, men nåt måste göras.
- Det är dö eller dö. - Jag röstar emot Ravs plan.
- Vi säger inte Ravs plan. - Sluta säga Ravs plan.
Vad föredrar ni? Rav Mulcairs mordfestival?
Är det inte bättre att hälften av oss dör snabbt-
än att alla svälter långsamt, för att spela djävulens advokat?
Djävulen behöver ingen advokat.
Det är allmänt vedertaget att djävulen är en skurk.
Tack, Rav. Det är visst inte så lätt att dränka folks drömmar i blod.
Du måste berätta att vi inte är hemma om en månad, Ryan.
Ja, det är något jag faktiskt vet.
Jag gör det inte. Ni kan inte tvinga mig.
Jag ska gå och gurgla blekmedel nu, så mitt struphuvud lägger av.
- Nej, det kommer att döda dig. - En bonus.
Om det här är himlen, mr Judd, är vi då gudar?
Vi är stjärnstoft på väg hem.
Efter en olycka är Avenue 5 fast i rymden.
Men ett nytt streamingdrama om livet ombord trendar hårt.
Iris, vänd dig om. Prata med mig. Låt mig se ditt lögnaktiga ansikte.
Är det vad du ville?
Vem är du?
Nu ska vi träffa en överlevare tillika chefsbitch.
- Iris Kimura! - Hej, Dawn.
- Ge mig lite kärlek! - Din hosta är bäst.
- Regeringen har övergett oss... - Iris, ut med språket.
Är riktiga Avenue 5 över huvud taget som det här nya streamingdramat?
Nja, den riktiga kaptenen har skägg...
- Och jag är här. Inte i rymden. - Jag fattar inte.
Men vad viktigare är: Regeringen har övergivit oss.
- Och vi... - Stick inte medan hon pratar.
Stanna. Om 30 minuter packar jag upp en resväska jag hittat på uppfarten.
- Jag älskar resväskor. - Tillbaka till Iris.
Regeringen har övergett oss och vi måste bekosta...
-Åt helvete med regeringen. - Ja, John-The-Bap-Fist.
Jag är här för att öka medvetenheten, alltså intäkterna.
Visa oss dina fötter.
- Ska de avbryta hela tiden? - Varför är kommunikationen nere?
- Jag vet inte. - Berätta nu.
För att kommunikationen är nere.
- Varför rör sig hennes ansikte inte? - Jag kan röra ansiktet.
- Visa dem, Iris. - Nej.
Antar hon kexutmaningen?
- Ja. - Nej, nej.
Hur tar passagerarna nyheten att de är fast i åtta år?
- Flippade de ur? - De tog det värdigt, StinkyRick.
Antar jag. Jag var inte där. Kommunikationen är nere.
Ja, men de vet att de är fast i åtta år? De har fått veta det.
Ska vi få kexutmaningen överstökad?
Hon vill ha kexen.
Om du kunde gå tillbaka i tiden och mörda en historisk person-
vem skulle det då vara?
Jay Leno.
Vi har bara två val: massdöd eller selektiv död.
Tyvärr inget veganskt alternativ.
Men vi är skyldiga att förbereda passagerarna för möjligheten...
- ...att det blir åtta år. - Nej, det gör vi absolut inte.
- Jo, det tänker jag göra. - Vad fan håller du på med?
Hej, sir. Vi gör en liten undersökning bland passagerarna-
om vad de ser fram emot minst på jorden.
Absolut ingenting. Jag hatar att vara här...
- ...i lukten av återvunna fisar. - Trevligt samtal.
- Nu går vi. - Nej, kom igen.
Ni kanske har en kollega om vilken ni tänker:
"Om jag inte såg den jäveln igen på åtta år vore det perfekt."
-Åtta år? Vilken sjuk siffra. - Vad är det här?
Bara en kort hypotetisk fråga. Det var jättebra feedback.
Vill ni ha feedback? Min vattenkokare har slutat vissla.
Den bara knastrar som en utter som kvävs.
- Vi har en förslagslåda på däck fem. - Så klart. Tack.
Dumplingsformen är din byxficka, så ha inte byxorna på dig.
Ska vi låta Frank berätta för passagerarna om de åtta åren?
Killen som gjorde haggis i en kondom?
Ja, det var jättegott. Hans program når ut.
Han kan hjälpa passagerarna att ställa in sig på det kommande kaoset.
- Förlåt för tidigare. - Vilket av det?
Bra poäng. Allihop, antar jag. Är allt bra med ålarna?
Utöver att vi får all vår mat från dem.
De fortplantar sig inte i den takt vi behöver.
- Vi kanske måste stimulera dem. - Manuellt? Som de gör med hästar?
Ja, det är inte helt uteslutet.
Det är det nog.
Jag har alltid sett mitt öde som nåt ädlare-
än att runka av en ål, men visst, livet är smärta.
- Jag måste berätta för passagerarna. - Va?
Ja. Jag ska tala om att vi inte kommer hem på åtta år.
Jaså? Ska du göra det? Tänker du berätta för dem?
Jag kämpar emot med varje fiber i mitt väsen.
Därför vet jag att det är det rätta.
Det kan vara en folkhop. Älskling, göm dig i badrummet.
Snyggt, fös tillbaka trollet in i grottan.
Hej. Det är lite brådskande.
Vi undrar om du vill göra lite pr för oss i ditt program.
- Betrakta det som gjort. Gärna. - Tack.
Vänta, varför vill ni använda er av Frank?
Hans publik måste vara liten. Och de flesta tittar nog utan ljud.
Raring, du kan väl ta en tupplur, eller skriva i din botgöringsdagbok?
Passagerarna älskar Frank, så han kan tala om för folket-
att det tar åtta år innan vi är på jorden.
Alla vet att vi är åtta år bort. Varför peta på den sårskorpan?
Precis, därför måste Frank lindra...
- Tror du att passagerarna vet? - Självklart vet de.
Frank har låst in mig här för att alla skyller på mig.
Herregud. Har du hållit henne här?
"Hållit" är ett lite väl starkt ord. Det är som en insvepning.
Vänta lite. Vet inte passagerarna? Har inte Ryan berättat än?
De tror att vi är fyra veckor bort tack vare dig.
Du skulle kunna leva som en soldat som befriade Paris-
med blomsterkransar och flertalet könssjukdomar.
Du sa att jag inte fick lämna hytten-
för att passagerarna ville använda min ringmuskel som hockeypuck.
Jag har försökt henne!
Ibland är det bästa sättet att skydda nån-
att kuva personen.
Men löftet är väl "i nöd och lust"? Inte "bakom lås och bom"?
- Det är alltid de tysta. - Jag fick chansen att vara mig själv.
Nu vet jag att det var fel.
Jag måste berätta sanningen. Alla måste få veta.
- Nej! - Jag klarar inte av kaos.
Kan nån ge mig ett tyngdtäcke och en röd inhalator?
Du får inhalera min röda näve-
om ingen tar hit kapten Ryan på en gång!
- Jag är så stolt över dig. - Det var nåt nytt.
Det är som att se mitt barn lära sig gå.
- Men hur ska du berätta för dem? - Jag tänkte mig... väldigt dåligt.
Nej, nej. Det kommer att gå jättebra.
- Vill du öva med mig? - Nej, tack.
Man övar inte på att stöta ut njursten.
Nej, jag får bara gå in och göra det.
Ja, du måste bara göra det. Ta språnget och gör det!
- Jag gör det! - Säg sanningen och gör mig stolt!
Jag ska göra mig själv stolt!
Jag ska möta mina svagheter. Alla tidigare fel ska rättas till.
- Karen är med i leken. - När jag har tagit hand om det här.
- Vad är det, Iris? -Är det här kärlek mellan oss?
Om kärlek till största delen är mörker, så ja.
- Vi såg intervjun. - Kul, va?
Fick inte ljussättningen mig att se allvarsam ut?
- Kan jag hjälpa dig? - Nej, det är lugnt.
Den är verkligen gammal. Ge mig en pepparkaka och en uppdatering.
Ta vetenskapsprojektet och åk hem.
Jag säger hem. Jag antar att du sover i ett fordon.
Jag är här för att fixa kommunikationsfördröjningen.
Jag... gillar fördröjningen.
Den här algoritmgeneratorn analyserar din chattprofil-
för att förutspå vad du ska säga och säger det.
Man behöver bara nog med data. Får jag din surfplatta?
- Inte under några omständigheter. - Ge mig din surfplatta.
Nu vet den tillräckligt om Alan-
för att förutse hans reaktion i alla situationer.
- Prova. Prata lite. - Jag pratar inte med Alan.
Kom igen. Stryk nåt från din bucket list.
- Hej. -Är det allt? Hej?
- Hur mår du? - Nervös.
- Har du nåt mer att säga? - Ja. Får jag gå nu?
Det var kusligt. Fast jag hade börjat med "får jag gå nu?".
- Okej... -Är det offrets öron?
Är du från The Office of the Other President?
TOTOPOTUS, ja. Jag borde ha finare slips.
Jag går in i farkostens kommunikation.
Som jag trodde. Nån - jag gissar på du och Judd - har stängt av den.
Det är över din behörighet.
Passagerarna vet inte att de är strandsatta i rymden i åtta år.
- Det här var riktigt jobbigt. - Du borde dra åt helvete.
Å TOTOPOTUS vägnar övertar jag er operation.
Rummet är vårt.
- Upp, upp, upp. - Nej, nej...
Ta alltihop.
Hallå! Det är våra kablar! Du förtjänar dem inte!
De är mina nu. Och jag återupprättar kommunikationen med Avenue 5.
Ni har 30 minuter på er tills vi börjar sända.
Här är bryggan, tror jag. Jag vet faktiskt inte.
Jag har aldrig varit här förut.
Vad är farkostens maxhastighet?
Bra fråga. Jag önskar att jag kunde svara på det.
Men det vore kulturellt okänsligt mot vår kapten Ryan-
som har befälet över farkosten och resan, och eventuella ändringar-
i resplanen som inte vi, eller mer specifikt jag, kan känna till.
- Fick du med allt? - Jag tror det.
Vad är det? Hur blir jag av med den här?
- Iris? - Det är jag.
Ny teknik löser fördröjningen. Den förutspår ditt tal genom att-
förutspå vad du kommer att säga.
Coolt. Hur mycket pengar har jag kvar? Snälla, säg "massor".
Du har råd att äta. Var glad.
Välkommen tillbaka. Återställer sitsen till standard.
Ringer du från toaletten? När jag gör det är jag ju ett jäkla djur.
Regeringen vet om att vi har blockerat kommunikationen.
- Va? - De startar upp den igen.
- Och jag ringer från, inte under. - Dina pH-nivåer är normala.
Ironiskt med tanke på att du är så syrlig.
Har ni blockerat kommunikationen?
Ryan måste berätta att alla är fast där uppe i åtta år.
-Är vi inte nästan hemma?! - Fan, hon ska inte veta det.
Jag bekräftar inte påståendet.
- Det måste berättas finkänsligt. - Toppen. Menar du så här?
Kapten! När vi kommer hem ska jag tatuera in er på rumpan.
Det gör mig så ödmjuk.
Oj, kapten, var brinner det?
Spike, kan du ge dem en VIP-rundtur av bron?
Absolut. Kom igen. Nu äter vi rymden!
- Delegerar du för att få tid med oss? - Nej.
- Jo. - Spike är den bästa... som vi har.
- Hon sa åtta år. - Nej, du hörde fel.
- Jag tror hon sa åtta... -Åtta lår. Hon hade åtta lår.
- Hans engelska är inget vidare. - Jag hörde vad hon sa.
Hologram är inte människor per definition.
Men jag hörde henne säga det.
Ni vill inte se gräl om verkligheten. Vi kollar in nåt häftigare.
- Blir det slagsmål? - I så fall har vi inga biljetter.
Vad sägs om lite varm choklad med strössel?
Jag önskar bara att vi hade det.
Ryan, är det sant?
Att ingen vet att vi blir här i åtta år?
Jag trodde jag gjorde passagerarna en tjänst.
De har varit lyckligt ovetande i fem månader.
Hur kunde du göra så mot mig efter allt du och jag gått igenom?
- Du och jag har inte gått igenom nåt. - Precis.
Du är en liten, liten man.
- Jag ska riva dig som en muskotnöt. -Älskling, vad...?
Nej! Gör nåt.
- Nej, nej, nej... - Kom igen, du är kapten!
Om du kan viga folk kan du hålla fast dem också.
Inte så. Nej, Karen, Karen, Karen!
- ...min fot! - Fan ta din fot!
På honom, syster!
- Vems sida står du på? - Vinnarens. Alltid vinnarens.
Har vi nåt lugnande? Hon behöver lugnas!
Låt det ske. Det här måste hända.
Karen, låt...!
Han stängde in mig, Ryan, likt ett svin i en stia.
Gråter hon eller får hon orgasm?
Sover hon?
Fokusera. Det kan vara en anakondakram på gång.
Samma regler som på figurteckningen. Se, men inte röra.
Jag gillar vad ni gjort med stället. Det ser ut att vara täckt av jord.
Ja, vi ville ha en subtil skiktad look.
Hallå? Spike? Jag visste inte att vi drev en förskola.
Nej, kaptenen har ordnat en rundtur, så...
Vad kul... De leker med alla knappar. Nej, nej, nej.
- Hon har låst den. - Som när du låste pappas bil?
- Och hon har bytt kurs. - Hon vad?
- Hon har bytt kurs. - Vartåt?
- Fortfarande jorden, hoppas jag. -Är det jättedåligt?
Nej, Spike, det är mycket, mycket värre.
Vi ska nog gå, så vi säger tack. Tack, gracias!
- Tack, ungar. Vi ses i helvetet! - Det är därför jag inte vill ha barn!
Kan vi göra en fuel burn för att komma på rätt kurs?
- Då har vi sex burns kvar. - Vi använder en.
Nej, då är vi 400 år gamla när vi väl kommer hem.
Vi får följa den nya kursen.
Där är han. Ryan, hallå!
Ryan! Ryan! Ryan!
Fyra veckor kvar! Fyra veckor kvar!
Mina damer och herrar, jag har nåt att berätta.
Vi kanske inte återvänder till jorden på...ett ansenligt antal månader.
Ser ni? - Hur länge har du vetat det, din skithög?
Vi är på väg mot solen! Vi är på väg... mot solen.
- Va? - Så ska det låta!
Vi är på väg mot solen!
Nej, nej. Det är ingen eufemism. Vi är verkligen på väg mot solen.
- Fan... - Du menar... solen?
Den heta? Den på himlen? Den?
- Den, ja. - Vi är på väg mot solen!
Kan vi släppa solnyheten för ett ögonblick?
Mycket begärt, jag vet.
Vad mer har du undanhållit, din snobbiga kuksugare?!
- Du har kört in oss i solen! - Det var inte jag!
Spike satt vid rodret.
- Jag är ingen golare, men... - Det var min systers fel!
Få upp den förkrympta skiten ur stolen!
Jag har alltid vetat att ett barn skulle döda mig.
Vad som än händer lovar jag att allt kommer att bli bra.
- Varning. Varning. Varning. Varning. - Fan också.
- Varning. - Fan. Vi ska nog...
- Ta en kall dusch? Springa? - Det finns en språkbarriär här.
Jag lovar att din och dina barns säkerhet-
är min högsta prioritet.
- Ni är vår hjälte. - Vem är du?
Charles. Jag är bara hennes man. Jag hoppas att jag är prioriterad.
- Du sa att han lämnat skutan. - Inte bokstavligen.
- Förlåt. Jag borde ha berättat. - Oj. Ni är båda så ryggradslösa.
Sexet måste vara fantastiskt. Kom nu, ungar.
Vi ska ta ett samtal.
Jag är glad att du äntligen känner till Charles-
för det tog verkligen kål på oss.
Vad menar du? Vilka vi?
- Varför sa du inget? - Kasta inte sten i glashus.
Du sa inte till passagerarna att vi blir här åtta år.
- Vad gjorde jag nyss? - Du skötte det inget vidare.
Jag höll på att göra det när du började prata om solen!
Hallå, Avenue 5! Det här är markkontrollen.
- Radion fungerar igen. Är allt bra? - Ja. Allt är som det ska.
- Bara ett litet problem. - Okej.
Alla här vill ert bästa.
Markkontrollen, era familjer... Listan bara fortsätter.
Det räcker.
- Vad för "litet problem" menar han? - Jag antar att det är rymdrelaterat.
Ni två, visar ni Hans och Greta ut?
Du kan stanna.
En farlig situation håller på att avstyras.
Varning. Få inte panik. Håll er lugna.
En farlig situation håller på att avstyras.
Varning. Varning. Håll er lugna.
En farlig situation...
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg Iyuno-SDI Group