Dump gods på babord side.
Godset er dumpet babord. Nå er vi hjemme om et halvår!
Nei, vi skulle dumpe akter. Da støtes man fremover.
- Dere sendte oss ut av kurs! - Den nye banen tar åtte år.
Ikke rør tingene mine!
FIRE UKER IGJEN
...dekk fire. Vennligst kom til resepsjonen.
- Jeg har sett videoopptaket. - Av deg?
- I konteineren, som en vaskebjørn? - En full, sexy vaskebjørn.
Det er min type vaskebjørn.
- Kyllingen er god. - Ikke sant?
Til å være laget av ålprotein smaker den helt greit.
- Minker porsjonene? - Du sitter bare lenger unna maten.
- Har vi nok mat til fire uker? - Ja, det tyter ut av ørene våre.
- Ut av ålene våre. - Jeg elsker ålpraten din.
Som kaptein blir alt jeg sier, forførende.
- Send meg saltet. -Å ja.
- Bestemor ligger for døden. - Stakkars.
Kjære, jeg vil skilles.
Unnskyld. Kaptein sleivkjeft slår til igjen.
Ingen fare, det er lenge siden Charles forlot skipet.
Beklager. Jeg er så dårlig til dette.
Nei, du er dyktig.
Jeg lagde disse vaflene i morges.
- Han er morsom. - Røren stekes i en isbitform.
- Han improviserer mat på lugaren. - ...på et varmt strykejern.
- Barna elsker sendingene hans. - Jeg også!
Det virker sprøtt, men sånn er det med Frank.
Jeg vil bli bedre kjent med barna.
- Gi dem en omvisning. - Det hadde de elsket.
Kan det bli mer enn fire uker?
Det kan nok bli mye mer enn fire uker.
Jeg får svare.
Hei, Ryan. Husk å fortelle folk at de vil være skipsfaste i et tiår.
Det er Matt.
Jeg setter den på lydløs.
- Du ser ut til å ta det godt. - Hva?
- Har han sagt det? - Nei, jeg... Unnskyld meg.
Det er tid for en kongelig melding
Plikten kaller. Roper, faktisk.
Du må si sannheten, Ryan. Skal jeg være mer aggressiv?
Briter reagerer bedre på vold enn oppmuntring.
Matt, det hjelper ikke om du sier at ånden min lukter kattemøkk.
- La meg, "skraptein" løgn. - Så du har begynt?
Du er en deprimert, anorektisk julenisse.
- Hvordan barberer du løgntrynet? - Maskin.
- Du er en puslete mammagutt! - Moren min er død.
Fordi hun hatet deg såpass at hun sprengte.
- Hjelper dette? - Nei, for vet du hva?
Om passasjerene vet at vi må være her i åtte år med lite mat-
blir jeg den neste buffeen.
Jeg forteller det når jeg har sett matplanen til Rav.
Rav har visst planen klar.
Det er nettopp derfor jeg kom, og sikkert hva plingelyden betød.
Her er en som har holdt ut lenge.
- Spike Martin, kom. - Gjerne det. Helt tilfeldig.
- Dette føles som en inngripen. - Du må få hodet ut av ræva.
- Ikke vær redd for sannheten. - Jeg er ikke det, bare for å si den.
Gele stivnet i en badehette. "Franks kjøkken" går daglig kl. 15.
Hjemmelaget mat, bare uten hjemmet.
Det disser fint.
Maten minker. Jeg spiste pizza med én type fyll i går.
Jeg liker ensfarget mat. Da skjønner munnen mer.
- Jeg savner tomater. -Å ja.
Jeg er helt desperat etter kjente grønnsaker.
- Du må slutte å spise det der. - Det er bare fire uker til.
Ryan hadde sagt ifra om reisen ble forlenget.
Men mindre han har en grunn. Det har han ikke.
- Hvorfor spør du? - Det er vel ditt skip?
- Hva? - Dette er vel ditt skip?
Skip, ja. Bare i navnet. Som Martin Luther King og "kingsize".
Oppkalt etter konger. Og størrelser.
Har du tid? Rav har matplanen klar i møterommet.
Det er Ryans greie. Jeg vet ikke hvor møterommet er.
Sant. Jeg var der inne en gang. Judd kom inn og sa: "Hva er dette?"
Jeg er ikke god til dette her.
- Hva uttrykker du nå? - Ingenting, som min rolle om bord.
Jeg hørte at det er godt nytt som dere vil like.
Jeg blir med. Ha det så lenge.
- Godt nytt? - Nei. Rommet er den veien.
Ikke vær nedlatende. Jeg vet hvor.
I morgen steker jeg biff i en buksepresse.
Og husk: Alt er garnityr om man våger.
- Kjære, dagens program er ferdig. - Program?
Du filmer at du lager popkorn med hårføner.
Jeg har vært her i månedsvis. Når får jeg forlate lugaren?
Nå gidder jeg ikke mer. Jeg vil ut herfra.
Jeg prater med dem.
Jeg kan trygle om tilgivelse, som da jeg kjørte over din søsters fot.
Karen, du forlenget reisen med åtte år. De hater deg.
- Hater de meg? - Hat er et sterkt ord.
Og det beskriver nøyaktig hva de føler for deg.
Jeg skal bowle med gutta. Jeg ser om de fortsatt tegner deg på kjeglene.
Hei, vaflene dine så gode ut.
Ikke sant? Så fint at du så på. Du må også se på.
Hei, nye fjes. Og gamle fjes det er lenge siden jeg har sett.
- Vi kjøper det ikke. - Hva da?
- At du ikke vet om det. - Har det skjedd noe?
Judd, klapp igjen. Rav.
Jeg plottet inn tallene, og resultatet er...
Slapp av, du blir ikke skutt. Du er bare budbringeren.
Beklager, nerver gjør meg nervøs.
Litt av et antrekk. Prøver du å forvirre rovdyr?
Jeg hadde ikke mye med meg, så jeg har lånt av de avdøde.
Det er ikke lån, for de vil neppe ha dem igjen.
Planen!
Alle er klar over forsyningsmangelen.
Nei. Beklager, jeg skal slutte.
Så passasjerene deles i to grupper.
Den første gruppen, de sikrede, får mat.
Den andre gruppen får sjansen til-
å sikre sin egen skjebne... innestengt under dekk.
Hva? Er det planen din?
Skal vi gjøre halvparten til et skrikende gulvvarmeanlegg?
Dette vil ikke se bra ut på CV-en.
Vi gir dem forsyninger. Frø, surdeig og urinfiltersystem.
Og så, for å verne den mentale helsen til de sikrede-
kutter vi all kommunikasjon med... banebryterne.
For hva da? Popup-gravplasser?
Bruk heller sinnet på planen.
- Visste du om dette? - Jeg visste at det ble vanskelig.
Men ikke om klistrelappene.
- Hvem vil dette? - Dere skulle ikke dømme.
Det var før du foreslo massedrap.
Et spørsmål: Hva faen?
- Noe må ofres. Pest eller kolera. - Jeg stemmer imot Ravs plan.
- Ikke kall Ravs plan "Ravs plan". - Slutt å si det.
"Rav Mulcairs drapsfestival"?
Er det ikke bedre at noen dør fort, enn at alle sulter sakte i hjel?
Djevelens advokat, hva? Djevelen har ikke det beste ryktet.
Takk, Rav. Det er ikke så lett å tømme blod på folks drømmer.
- Du må si at reisen blir forlenget. - Det vet jeg faktisk.
Nei. Dere kan ikke tvinge meg.
Nå skal jeg gurgle klor, så jeg mister stemmen.
- Det dør du av. - En bonus.
Om dette er himmelen, Mr. Judd, er vi guder?
Vi er stjernestøv på vei hjem.
Avenue 5 er romfast etter en ulykke.
Men en ny dramaserie om livet om bord har tatt helt av.
Iris, snu deg. Få se det løgnaktige fjeset ditt.
Slik?
Hvem er du?
Her er en av de overlevende, en helt sjef og rå dame:
- Iris Kimura. - Hei, Dawn.
Vis litt kjærlighet!
Hosten din er så bra.
- Myndighetene har sviktet oss, og... - Iris, fortell.
Er livet på Avenue 5 som i den nye serien?
Vel, kapteinen har skjegg.
- Og jeg er her, ikke i rommet. - Jeg skjønner ikke.
Men myndighetene har sviktet, og vi trenger...
Ikke stikk mens hun prater. Snart åpner jeg en koffert jeg fant.
- Jeg elsker kofferter. - Over til Iris.
Myndighetene har sviktet, og vi trenger støtte...
- Jævla myndigheter. - Ja, "dreperen Johannes".
- Jeg ber om pengestøtte. - Vis føttene dine.
- Fortsetter avbrytelsene? - Hvorfor er sambandet nede?
- Jeg vet ikke. - Spytt ut.
Fordi. Det er vanskelig å...
- Hvorfor ingen ansiktsmimikk? - Jeg har det.
- Vis dem, Iris. - Tar hun ostekjeksutfordringen?
- Ja! - Nei.
Hva sier passasjerene til at de er romfaste i åtte år?
- Ble de klin gærne? - De tok det med verdighet.
Antar jeg. Jeg var ikke der. Og sambandet er nede.
Men de vet vel at de er romfaste i åtte år?
Skal vi ta kjeksutfordringen og få den overstått?
Hun vil ha kjeks.
OSTEKJEKSUTFORDRINGEN
Første spørsmål: Hvem ville du ha reist i tid for å drepe?
Jay Leno.
Man må velge: massedød eller selektiv død.
Lidelse er garantert.
Vi skylder folk å forberede dem på at det kan gå åtte år.
Nei, absolutt ikke.
- Jeg gjør det. - Er du helt på styr?
Sir? Vi foretar en liten spørreundersøkelse-
om hva folk savner minst med jorda.
Ingenting. Jeg hater dette skipet. Å puste renset promp...
- Takk for praten. - Nei, kom igjen.
Kanskje du har en fæl kollega du gjerne vil unngå i åtte år.
-Åtte år? Det var mye. - Hva er dette?
Dette er bare et hypotetisk spørsmål. Veldig god tilbakemelding.
Vil dere ha tilbakemelding? Kjelen min spruter som en kvalt oter.
- Bruk forslagskassen på dekk fem. - Så klart. Takk.
Dumplinger kan formes i lommen. Bare ta av buksene.
Rav, hva om vi får Frank til å gi folk beskjeden?
- Han som lagde haggis i et kondom? - Det ble godt. Han har mange seere.
Vi kan bruke ham til å forberede dem på sjokket.
- Unnskyld. - For hva da?
Alt sammen, antar jeg. Går det bra med ålene?
- Bortsett fra at vi eter dem. - De formerer seg ikke fort nok.
- Kanskje vi må stimulere dem. - Manuelt, som med hester?
- Det er ikke utelukket. - Det vil jeg si.
Jeg tenkte meg et edlere liv enn å runke ål, men...
Livet er smertefullt.
- Jeg gir passasjerene beskjed. - Hva?
- Om at vi er hjemme om åtte år. - Skal du virkelig si det?
Hele kroppen stritter imot, så det er det rette.
Det kan være en mobb. Vennen, gjem deg på badet.
Flott, gjem trollet i hulen.
Hei. Det haster. Kan du gi en beskjed gjennom programmet ditt?
- Med glede. - Takk.
Hvorfor vil dere bruke Frank?
Han har få seere, og de fleste ser nok uten lyd.
Kan du ikke ta en lur eller skrive i botsdagboken din?
Folk elsker Frank. Det kan vi bruke for å fortelle om de åtte årene.
Alle vet at det tar åtte år. Hvorfor rippe opp i det?
Nettopp, Frank vil sukre...
- Vent, tror du at de vet det? - Så klart det.
Jeg sitter her fordi alle klandrer meg.
Herregud. Har har holdt henne fanget?
"Fanget" er et sterkt ord.
Vent, har ikke Ryan fortalt det til passasjerene?
Nei, de tror det er fire uker.
Karen, du kan leve som soldatene som frigjorde Paris-
med blomster og kjønnssykdommer.
Du sa at jeg måtte sitte på lugaren-
fordi passasjerene ville bruke lukkemuskelen min som puck.
Jeg beskyttet henne. Iblant gjør man det ved å underkue.
Frank, ekteskapet er ingen gisselsituasjon.
- Det er alltid de stille. - Jeg ville være meg selv!
Og det var galt.
Jeg må fortelle folk sannheten.
Jeg tåler ikke kaos så godt. Gi meg en vektdyne og en inhalator.
Du vil inhalere neven min-
om noen ikke henter kaptein Ryan med en eneste gang!
- Jeg er stolt av deg. - For en gangs skyld.
Som et barn som tar sine første skritt.
- Hvordan skal du si det? - På en svært dårlig måte.
- Nei, dette går bra. Vil du øve? - Nei takk. Nyresteinen må bare ut.
- Jeg må bare gjøre det. - Ja, hopp i det og få det gjort.
- Få det gjort! - Gjør meg stolt.
Og meg selv. Mine svakheter og gamle feiltrinn vil bli utfordret.
- Karen er her. - Men først dette.
- Hva er det, Iris? - Er dette kjærlighet?
Om kjærligheten er mørk, ja.
- Vi så intervjuet. - Morsomt, hva?
Syns du jeg så streng ut i lyset?
- Kan jeg hjelpe deg? - Nei takk.
Kjære vene, den var gammel. Hent en peppernøtt til meg.
Ta forskningsprosjektet og dra hjem. Men du bor vel i en bil?
Jeg skal fikse forsinkelsen på sambandet.
Jeg liker forsinkelsen.
Dette er en algoritme som forutser hva du kommer til å si.
Men den trenger data, så få nettbrettet ditt.
- Ikke tale om. - Ditt, da.
Vær så god.
Nå vet den nok om Alan til å forutse hva han vil si.
- Prat med ham. - Jeg prater ikke med Alan.
En gang må være den første.
- Hei. - Er det alt?
- Hvordan har du det? - Jeg er nervøs.
- Har du noe mer å si? - Ja, kan jeg gå nå?
Skremmende likt, men jeg hadde begynt med det.
Er det ofrene dine?
- Der har vi det. - Jobber du for annenpresidenten?
Ja, jeg skulle hatt et bedre slips.
- Jeg kobler meg på sambandet. - Nei.
Som jeg trodde. Noen, trolig deg og Judd, har slått det av.
- Det har du ikke løyve til å mene. - Folk vet ikke at de er romfaste.
- Dette var noe dritt. - Nå kan du dra til helvete.
På vegne av annenpresidenten tar jeg ledelsen her. Rommet er vår.
- Opp med deg. - Bare ta alt sammen.
Det er våre ledninger!
Nå er de mine. Og jeg åpner sambandet igjen.
En halvtime til showet starter.
Her er broen, tror jeg. Jeg har aldri vært her før.
- Hva er toppfarten? - Godt spørsmål.
Men jeg kan dessverre ikke svare, av respekt for kaptein Ryan-
som har ansvar for skipet og reisen.
Og eventuelle endringer i reisen, som vi ikke må vite om.
- Skjønner? - Jeg tror det.
Hva? Hvordan stanser jeg denne?
- Iris? - Det er meg.
Vi har fått ny teknologi som forutser hva man vil si.
- Bra. Hvor mye penger har jeg igjen? - Nok til mat.
Velkommen, Iris. Stiller inn smartsetet.
Ringer du fra do? Når jeg gjør det, er jeg ekkel.
Annenpresidenten vet om sambandet.
- Hva? - De slår det på igjen.
- Og jeg bruker ikke doen. - Normalt pH-nivå.
Pussig, siden du er så sur.
- Slo dere av sambandet? - Ryan må si at folk er romfaste.
- Er vi ikke hjemme snart? - Det er hemmelig.
Det var ingen bekreftelse.
- De må få vite det skånsomt. - Flott, som dette?
Kaptein? Hjemme skal jeg tatovere deg på rumpa.
- Så ydmykende. - Hei, hvor brenner det?
Spike, kan du gi dem en privat omvisning på broen?
Klart det. Følg meg.
- Delegerer du å være med oss? - Nei da.
- Jo. - Spike er den beste... som vi har.
-Åtte år, sa hun. - Du hørte feil.
- Hun sa åtte... -Åtte hår.
- Han er ikke god i engelsk. - Jeg hørte hva hun sa.
- Det var bare et hologram. - Men jeg hørte henne si det.
Dere skal slippe å se krangling. Kom.
- Blir det kamp? - Vi har ikke billetter.
Barn, vil dere ha kakao? Jeg skulle ønske vi hadde det.
Ryan, er det sant at ingen vet at vi vil være her i åtte år?
Jeg trodde at jeg gjorde dem en tjeneste.
De har fått fem måneder med glede.
Hvordan kunne du, etter alt vi har opplevd?
- Vi har ikke opplevd noe. - Nettopp.
Du er en bitte liten mann.
- Jeg skal rive deg som en muskatnøtt. - Kjære, hva...
- Nei! - Gjør noe.
Om kapteinen kan vie folk, kan han vel binde dem òg.
Slutt, Karen!
- Foten min! - Kom igjen, søster! Det er din tur.
- Hvem støtter du? - Vinneren. Alltid.
- Har vi noe beroligende? - La dette utspille seg.
Karen, la være!
Han holdt meg fanget, Ryan. Som en gris i bingen.
Er det gråt eller orgasme?
- Sover hun? - Pass på, for hun kan kvele.
Reglene er som under akttegning: Se, men ikke røre.
Så fint dere har gjort det, dekket alt med skitt.
Ja, i flere lag.
- Folkens, driver vi barnehage her? - Kapteinen ba om en omvisning.
Så fint, de leker med knappene. Nei, nei, nei.
- Hun låste den. - Som pappas bil.
- Og hun har endret kursen vår. - Hva for noe?
- Hun endret kursen. - Hvor hen?
- Si jorda. - Er det veldig ille?
Nei, mye verre.
Vi bør gå. Si takk for dere.
- Takk. Vi ses i helvete! - Derfor er jeg barnløs!
Kan vi rette opp kursen med en avfyring?
- Vi har seks igjen. - Vi bruker en av dem.
Vi blir 400 år før vi er hjemme. Vi må bruke den nye kursen.
Der er han! Ryan!
Ryan, Ryan, Ryan!
- Fire uker til! - Greit.
Damer og herrer, jeg har en meddelelse.
Det ser ut til at vi ikke er hjemme før om et rikelig antall måneder.
Ser dere? Hvor lenge har du visst det, din dritt?
Vi er på vei mot solen!
- Hva? - Sånn skal det låte!
- Mot solen! - Nei, det er ingen metafor.
Vi er faktisk på vei mot solen.
- Faen. - Mener du solen på himmelen?
Vi er på vei mot solen!
Kan vi glemme det et øyeblikk? Det er mye å be om, men...
Hva annet har du skjult, din kødd?!
- Du kjører oss i solen! - Det var ikke meg!
Spike hadde roret.
- Det var... - Det var søsteren min.
Barna dine vil drepe oss!
- Få den idioten vekk herfra! - Lås henne inne!
Jeg visste at et barn ville drepe meg.
Uansett hva som skjer, lover jeg at det går bra.
Advarsel, advarsel...
- Advarsel... - Helsike, vi bør nok...
- Ta en kald dusj? - Nei, løpe.
Vi har et språkproblem.
Jeg lover å gjøre alt for å beskytte deg og barna dine.
- For en helt. - Hvem er du?
Charles, mannen hennes. Du beskytter vel meg òg?
- Du sa at han forlot skipet. - Ikke bokstavelig talt.
- Beklager. - Jøss, dere eier ikke ryggrad.
Sexen må være god. Kom, barn.
Vi må ta en prat. Greit?
Godt at du fikk vite om Charles. Det var vanskelig for oss.
"Oss"? Hvem da?
- Hvorfor sa du ikke noe? - Og det sier du?
Du ga ikke passasjerene beskjed.
- Jeg skulle til å gjøre det! - Men klarte det ikke.
- Så kom dette med solen. - Avenue 5, dette er bakkesentralen.
- Sambandet er i drift. Går det bra? - Ja, alt er på stell.
Det er bare et lite problem.
Alle her vil dere vel.
Bakkekontrollen, familier... Listen er lang.
Det holder.
-"Et lite problem"? Hva da? - Det er vel romrelatert.
Kan vi bli kvitt "Hans og Grete"?
Du kan bli.
En farlig situasjon blir håndtert.
Advarsel. Ikke få panikk. Bevar roen.
En farlig situasjon blir håndtert.
Advarsel. Bevar roen.
En farlig situasjon blir...
Tekst: Mats Gullikstad Iyuno-SDI Group