Доброго ранку.
Вибачте…
Мої батьки досі сплять, тож я не хотіла вмикати кавоварку нагорі.
Сьогодні я знайду нам готель.
У перший тиждень липня? Це неможливо. Не переймайся.
Ні, ви маєте залишитися.
Думаю, матерям не подобається це визнавати,
коли наші сини одружуються, ми підсвідомо боїмося,
що нас замінюють,
і, думаю, ніхто не хоче бути на другому плані. Правда?
Він вважав тебе ідеальною.
Але тепер
ти стала звичайною смертною, як і всі ми.
Ґрір, а де Теґ?
Він провів ніч у поліційному відділку,
певно, на це є вагома причина.
Що доволі невдало, оскільки сьогодні презентація моєї книги.
Що ти вдягнеш?
Не думаю, що Бенджі схоче бути зі мною в одній кімнаті.
Ну, скасовувати вже запізно, тому йдуть усі.
І, звісно, я не хочу, щоб люди патякали про щось, окрім моєї книжки.
Добре.
ПОЛІЦІЯ НАНТАКЕТУ
Коли я була молодою
Нікого не потребувала
Кохання було лиш забавкою
Усе це давно минуло
-Привіт. -Привіт.
Гарно.
Так.
Можна тебе дещо спитати?
Будь-що.
Ти знаєш, хто такий Ерік Кармен?
Будь ласка, не смійся з мене.
Я ж намагаюся залагодити дуже болючий конфлікт поколінь.
-Ні. Звісно, так. Вибач. -Так.
Він написав пісню, яку всі вважають піснею Селін Діон,
але це насправді не пісня Селін Діон.
Вона починається так:
Коли я була молодою
То нікого не потребувала
А кохання було лиш забавкою
Усе це давно минуло
Ось цю частину ти знаєш.
Зовсім одна
Не хочу бути…
Ого.
То мені вдалося?
-Залагодити конфлікт поколінь? -Думаю, так.
Хоча все ж таки це зробила Селін Діон.
-Справді? -Так.
Усе гаразд?
Так.
За майбутнє.
Що таке?
Я не можу.
Чого не можеш?
Ти про що?
Мені не можна.
Не можна.
От чорт.
Так, «от чорт».
Чорт, люба, ти вагітна?
Я вагітна.
Це прекрасно.
-Справді? -Так.
Ти така гарна.
Кохаю тебе.
І я кохаю тебе.
Мені краще повернутися.
-Так, звісно. Так. -Так.
-Я піду перший. -Гаразд.
Зовсім одна
Не хочу бути
Зовсім одна
ЧУДОВА ПАРА
Послухайте, серйозно.
Ви що, тепер поліція моралі?
Лише тому, що в нас був зв'язок,
не означає, що я її вбив.
-І як довго тривав цей зв'язок? -Кілька місяців.
Вона була…
Вона хотіла більшого.
Ви знаєте, як це.
Може, розкажете нам, як саме?
Містере Вінбурі, ваш каяк був залишений на ніч біля води,
але ваш персонал сказав, що той човен був вашою дитиною
і ви ніколи його так не залишали.
Ви говорили з моїми людьми?
Як правило, під час розслідування вбивства
ми говоримо з усіма, хто може нам помогти, навіть із вашими людьми.
Тож зазвичай ви замикали каяк в елінгу, так?
Так, зазвичай так і було, але в той день багато чого відбулося.
Наприклад? Убивство вашої вагітної коханки?
Ну, наприклад, мій син збирався одружитися наступного дня.
У когось іще був ключ?
Практично в кожного з персоналу.
Тож, може, хтось із персоналу вивіз Меррітт на вашому каяку,
накачав її барбітуратами
і покинув її тонути?
Не знаю. Можливо.
Трохи притягнуто за вуха, як на мене, але ж ви тут поліція.
Ви самі сказали, що вона хотіла більшого.
Послухайте, я не возив її на човні, ясно?
Востаннє, коли я її бачив,
вона була під шатром із Томом та Ізабель.
Мені геть немає чого приховувати від вас.
Тому я не зателефонував адвокату,
але якщо ви наполягатимете на цій лінії допиту, я це зроблю.
А вам це не потрібно, бо він дуже хороший адвокат,
а ще, так сталося, що він один із тих двох-трьох людей,
які заплатили за цю форму, у якій ви зараз.
«Під шатром із Томом та Ізабель». Це часом не Ізабель Наллей?
Так. Вона подруга сім'ї.
Можете спитати її.
Може, Меррітт і була через мене засмучена,
але коли я лягав спати, вона точно була жива.
«Подруга сім'ї».
-Із чийого боку? -Із мого.
А як щодо вашого зв'язку з нею?
Дякую, Карле.
Так, дякую, Карле.
Упевнений, це до біса смачна кава.
-Дати вам до неї пончика? -Жодних пончиків.
Якщо їм не сподобається, що я пакую її речі,
хай заарештують мене.
Але вони цього не зроблять. Бо я біла жінка.
Дуже грубо.
Так, напевно.
Подумала, ти схочеш щось із її речей.
Парфуми Byredo Blanche. Просто найкращі.
Вибач.
Усе гаразд.
Я бачу, що ти її дуже любила.
Вибач. Це мої друзі всі такі:
«На які музичні гуртки ви ходитимете з дитинкою?»
Або: «Хіба зараз таке носять?»
Мені подобалося, що ви були такі
справжні.
Дякую.
Я так чекала, коли ми станемо родичками.
Думала, станемо спільницями.
То вже всі знають?
Я думала, ти сьогодні поїдеш.
Так, я теж.
Але Ґрір хоче, щоб я пішла на вечірку на честь її книги.
Що? Чому?
Думаю, щоб ніхто не питав, чому мене нема.
Добре. Думаю, це логічно.
Ні, а знаєш що?
Ти маєш піти. Одягни щось неймовірне.
Розправ плечі. Покажи їм, що тебе не зламати.
Я піду з тобою.
-Справді? -Так.
-Я прочитала «Сутінки на Нантакеті»… -Так.
…і з нетерпінням чекаю на вашу наступну книгу.
А я радий, що знаю, що їй подарувати на Різдво.
-Так. Це точно. -Люблю вас обох.
-Ґрір, вибач за спізнення. -Одну хвилинку.
Енід.
-Де твоя друга половинка? -Дуже вдало, що він не зможе прийти.
-Усе гаразд? -Так.
Ґрір, пам'ятаєш Гаяцинт?
-Привіт, люба. -А це Бред.
Такий важливий день. Це для сториз.
-Ми також зробимо сториз разом. -Для Бреда.
-Чудово. Таке гарне. -Так. Усе? Дякую.
Сьогодні я оголошу новий напрямок.
Я подумала, це могла би бути прощальна вечірка Деша й Доллі.
Ти їм сказала? Останній роман.
-Хіба так не краще? -Це ще краще.
Боже мій. Що це?
Я написав йому, щоб він записав відеоповідомлення, та він не відповів.
Тож я вирішив проблему.
-Що скажеш? -Ні!
-Точно ні. Нащо взагалі… -Ні. Це жах.
-Справді? -Прикрий це. Роджере, ну я ж казала.
Просто кажи, що він сьогодні зайнятий. От і все.
Гаразд.
Привіт.
Привіт!
Не знав, що ти тут будеш.
Так.
Хочеш потусити після цього? Розважитися?
Думаю, я не зможу.
Через випадок із човном.
-Я не проти. Але я покарана. -Звісно. Ясно. Мені шкода.
Добре.
Не переживай. Усе буде добре.
Ми візьмемо один. Дякую.
Дякую.
Господи. Виглядає, наче Лілі Пулітцер обригала тут все своїми сукнями.
Хто б сказав чоловікам середнього віку,
що не можна одягати шорти разом із лоферами? Невже це маю бути я?
Я заперечуватиму, що я це сказала, але я тебе не звинувачую.
Шутер такий…
Він такий…
-Багатий. -Цікавий.
Що?
«Він такий багатий?»
Гаразд.
У нього були охоронці в Дірфілді.
Охороняли, щоб його не викрали.
Він цього не згадував.
Так, він применшує це.
Люди з такою кількістю грошей не говорять про гроші.
Плюс, мені завжди здавалося, що тут якось замішаний Близький Схід.
Ні, він з Індії.
Саме так.
Привіт. Вибач.
Хіба ви не здатні побачити, коли хтось вас намагається надурити?
Я кажу вам правду.
Ми знайомі одне з одним уже десь років 10–15.
Коли ви приїхали сюди з…
Хлоєю.
Так, із Хлоєю, у 2014 році…
Після смерті її матері.
Точно.
Після того, так.
Мені дуже шкода.
-Вітаю! Це неймовірно! -Дякую. Так.
-Яка гарна. -Певно, ви так пишаєтеся.
Так.
Це чудово. Дякую.
У Франції ми не дозволяємо таким речам нас засмучувати.
Ти б міг отримати пристрасний секс у якості вибачення.
Можливо, але ми не у Франції, і це не допоможе. Дякую.
Просто не дай цьому зруйнувати твоє життя.
Інтрижка — надійний спосіб перевірити, чи ще не все заіржавіло.
У серці…
Чи в розкішниці.
Іноді в обох.
Це цікаво.
Це хороша порада, я візьму її на озброєння. Дякую.
Овва.
Ще раз: ми випили кілька склянок рому, викурили кілька сигар,
цим усе й скінчилося, під шатром.
Тоді я бачив її востаннє.
І ви лягли спати о пів на другу?
Десь так. Я не веду бісового щоденника.
Ми всі втомилися, містере Вінбурі,
але ми намагаємося відновити хронологію подій з міс Монако.
Наркотики не були довго в її організмі перед тим, як міс Сакс знайшла її,
та ми знаємо, вона гуляла допізна,
і ми знаємо, що ви теж не лягли рано.
Я цього не заперечую.
Розпиття рому — ідеальна можливість підсипати наркотик у напій.
Тож,
якщо є щось, чого ви ще не розповіли,
зараз саме час це зробити.
Ні.
Або ж ми гарненько побігаємо
і, зрештою, таки дістанемося правди.
І навіть якщо ви цього не робили,
ви несете відповідальність за те, що перешкоджаєте нам з'ясувати правду.
Гаразд.
Вона накинулася на мене!
Тож я сказав: «Леді, це я складав список гостей,
запевняю, вас там нема».
А вона така: «А ви перевірте ще раз.
Рокерфеллер. Р-О-К-Е-Р-Ф-Е-Л-Л-Е-Р».
Дурепа.
Оце так дурепа!
Думаю, вона й правопису не знає.
-Добраніч усім. -Добраніч.
Добраніч.
Ніхто не хоче повеслувати?
Умови просто ідеальні.
Ні, дякую.
Тримайте.
Візьміть.
-Ви наче змерзли. -Дякую.
Треба тримати себе в теплі.
Не чекайте, що це зробить хтось за вас.
Агов.
Привіт.
-Ти серйозно збираєшся веслувати? -Так.
Час ідеальний. Глянь, яка спокійна вода.
Нам треба поговорити.
-Справді? -Так.
Що сталося?
Ми справді це зробимо?
По-справжньому?
Слухай.
Ти в нормі?
Я маю знати. Ти повинен мені сказати.
Будь ласка.
-Що сказати? -Скажи щиро.
Я щиро тебе обожнюю.
Те, що відбувається зараз усередині тебе, це…
Найпрекрасніше, що може трапитися між чоловіком та жінкою.
Але річ у тім, що для мене зараз…
не зовсім вдалий час, розумієш?
Ні, не розумію. Тобто? Що це означає?
Ну, наприклад, є кілька доволі…
незручних моментів, про які я маю подбати,
а це може зайняти певний час.
Гаразд.
І скільки це часу, як думаєш?
Меррітт, будь ласка, не треба.
-Не треба. Я тебе дещо спитала. -Якщо я назву цифру, це не…
Так, має бути цифра, бо діти народжуються…
-Нащо ти так? -…за дев'ять місяців.
-Тож я просто… -Нащо ми це робимо?
Глянь довкола.
Такий чудовий вечір.
Для мене він не чудовий.
Вибач.
Хочеш, щоб я її позбулася?
-Я… Ні, усе не… -Хочеш. Хочеш, аби я її позбулася.
-Хочеш, щоб я її позбулася? -Люба… Годі.
-Чому? -Ходи сюди.
Ні.
Гей.
-Це просто розмова. Якщо ти просто… -Ти мені брехав.
-Я не… -Ти мені брехав!
-Так, брехав. -Що ти робиш? Іди сюди.
-Ні… -Ходи сюди! Годі!
-Не чіпай мене! Ні! -Припини!
Агов!
Агов?
Мій годинник.
Мій годинник!
Ви сказали, о шостій, так?
-Що? -Тіло знайшли о шостій ранку.
Десь так.
Послухайте…
Я збрехав, що пішов спати о пів на другу.
Ми з Меррітт посварилися на пляжі,
і я не хотів цього казати…
Вона сказала мені…
Це не бреше.
Він може довести на сто відсотків, що я був у ліжку вже до 2:30.
Це майже чотири години до того, як її знайшли,
а ви сказали, що наркотики в її організмі були не дуже довго.
Тут є застосунок.
Він відслідковує серцебиття, об'єм легень і цикл сну.
Він знає, якщо хропиш ти чи твій партнер.
Навіть якщо ти перднеш уві сні, він про це знатиме.
Перевірте.
Я наробив дурниць, але я її не вбивав.
Дані на моєму телефоні.
Перевірте.
Ходіть сюди.
Прошу, підходьте. Ставайте в центр.
Я знаю, вона цього не любить.
«Ґрір», на рахунок «три». Один, два, три!
-Ґрір! -Ґрір!
Шампанського?
-Тобі це потрібно. -Так, дякую.
Ти вродлива.
Що?
Дякую.
Ти об'єктивно вродлива.
Але Ґрір не тому тебе ненавидить.
Вона ненавидить тебе, бо ти справжня.
Тому вона й мене ненавидить.
Бо я кажу, що думаю.
Не думаю, що Ґрір вас ненавидить.
Коли люди все своє життя зважають на думку інших,
вони терпіти не можуть, коли хтось…
Просто дивитися на нього не можуть.
Це нагадує їм про їхнє змарноване життя.
Мені…
Мені вона дуже сподобалася.
Твоя подруга.
Дякую.
Ви з нею говорили?
Так.
Ніде не бачили телефон?
Не можу знайти свій телефон.
-Із тобою все гаразд? -Ні, у мене невдалий день.
Власне, невдалий період життя.
Я збиралася перехилити склянку перед сном, але мій супутник кудись зник.
Складеш мені компанію?
Ні, дякую. Вибачте, ні.
Якщо раптом передумаєш…
Але вона була така засмучена.
Справді?
-Через що? -Через що ще?
Добрий вечір.
Я передумала.
Бачу.
Не знаю, чому й далі вибираю не тих хлопців.
Серцю не накажеш.
Так.
Хіба люди не кажуть це, щоб виправдати зраду?
Ти не схвалюєш зраду?
Я…
Так, думаю, я просто
не вважала зрадою, коли стосунки і так розвалювалися.
Це він тобі так сказав?
Вони ніколи не йдуть із сім'ї.
Ти маєш змусити дружину залишити його.
Так чи інак.
Тож вип'ємо.
За іншу жінку.
-О боже, усе гаразд? -Чорт!
-Обережно, не… -Ні…
Завтра буде новий день.
Так.
Кохання.
Привіт.
Чого тобі в біса треба?
-Чого мені треба? -Що ти тут робиш?
Мене запросила твоя мама.
Невже?
Бенджі…
Пробач. Добре?
Я не очікую, що ти щось скажеш, але хочу, щоб ти знав,
той поцілунок був єдиним, більше нічого не було.
-Вибачаєшся? -Хочу бути з тобою чесним.
Гаразд.
Бенджі, не можна так робити.
Робити що?
Не можна просто вдарити когось. Твоя мама тебе приб'є.
А що, ти ревнуєш? Хочеш теж спробувати?
-Ну ж бо, давай. Поборемося? -Хочеш поборотися зі мною?
-Тобі треба щось поїсти. -Давай, поборемося.
Я ненавиджу бісові устриці. Ну ж бо, поборемося.
-Ні, вийдемо звідси. -Що з тобою таке?
-Ну ж бо, іди за мною. -Нащо? Куди ми йдемо?
-Хочеш там поборотися? -Точно.
Ходімо.
Бенджі, що ти робиш?
Боже, знову устриці?
Маєш заспокоїтися. Треба відвести тебе додому.
-Я спокійний. Усе добре. Я не хочу води. -Тобі треба попити води. Добре.
Ось що мені потрібно.
Ні-ні! Більше жодного алкоголю.
-Бенджі, ні! -Випий трохи.
Добре. Смачно!
-Чудово, добре. Ось, попий води. -Боже. Я в нормі.
Гаразд.
-Ось. Тепер задоволена? -Так. Чудово.
Глянь-но. Тепер ти про мене піклуєшся.
-Звісно, піклуюся. -Так мило.
Так!
-Вона про мене піклується! -Вибачте.
-Не вибачайся. Дивись. -Даруйте.
-Я сам про себе піклуюся. Чекай. -Добре.
Боже! Бенджі!
-Боже. -Боже мій. Гаразд, Бенджі.
Гаразд. Ти п'яний.
-Еге ж, як чіп. -Добре.
Я відведу тебе додому.
Ні, я не хочу йти додому. Я хочу гуляти.
-Це не найкраща ідея. -Ходімо гуляти, лише ти і я.
Точно, згадав, ти вже не хочеш зі мною гуляти.
Ти просто хочеш піти й переспати з кимось іншим.
Це нічого. Усе гаразд.
-Річ не в цьому. -Це мене не стосується.
А в чому тоді?
У чому річ?
Покажи мені, у чому річ.
-Покажи, чого ти хочеш. -Бенджі…
Знаєш, що я думаю?
-Хочеш знати, що я думаю? -Що?
Думаю, з тобою у мене був найкращий секс.
Дуже вам дякую.
-Готова? -Зараз.
Вітаю! Усім добридень.
Який неймовірний звук.
Я така рада, що ви всі прийшли.
Дуже дякую, що ви завітали.
Мене дуже тішить, що доля Деша й Доллі вам так само небайдужа, як і мені.
Ви найкращі шанувальники у світі.
Справді.
Мені дуже з вами пощастило.
Ви мені немов родина, правда.
Однак я хочу сказати, це неймовірна новина.
Це останній роман про Деша й Доллі.
Ні!
Вибачте.
Але не впадайте у відчай,
бо я працюю над дечим новим, можливо, навіть кращим.
Я поділюся з вами, щойно прийде час,
але зараз ми зібралися, щоб відсвяткувати «Смерть у Дубаї».
Заспокойтеся, народ.
«Пробираючись…»
Так!
Ви замовили імбирний ель, сер?
Ні, я не замовляв.
Думаю, замовляли.
ТИ МИЛИЙ
«Пробираючись вузькими провулками базару,
Доллі згадувала минуле, під впливом запахів шафрану та кориці.
Вона відчула сум за ранніми днями з Дешем,
коли світ вабив, немов нерозгорнутий подарунок».
«Останнім часом вона була оточена молодими парами,
яким кохання і досі обіцяло
захист від усіх жорстокостей світу.
І вона заздрила їхній наївності.
Вона мусила нагадати собі, що їхній зв'язок із Дешем,
тепер був ще бажанішим,
бо він був зрозумілим.
Він був виграним у бою.
Це був більше союз, ніж відданість».
Роджере, потрібна допомога. Дехто…
Ну ж бо, дякую! Дякую, Роджере.
Негайно пришліть охорону.
«Вона переглядатиме свої переконання у найближчі дні,
коли їхній зв'язок випробовуватиметься
у спосіб, який вона ніколи не могла передбачити».
Вибачте, у нас тут невеличка…
Роджере, нам допоможуть… Роджере?
Так.
Сер, ходімо.
Яка маячня.
Даруйте. Ходімо.
Вони за мною?
Чорт.
Усе гаразд.
Молодець, Ґрір.
Не ігноруй мене, Ґрір.
Ну ось, у нас тут власна драма.
Пішли ви.
Очевидно, не для нього.
Але продовжуємо для всіх вас.
Хіба це вечірка, якщо її ніхто не зіпсує, правда, люба?
Це Деш!
Це Деш.
Повстав із попелу!
Боже, Деш! Ми любимо тебе!
Знімайте Теґа.
Тост, леді та джентльмени, за мою гарну й геніальну дружину,
Ґрір Ґаррісон Вінбурі.
Ми тут саме читаємо…
Двадцять вісім бестселерів.
Ура!
Двадцять дев'ять років шлюбу!
Міс Ґрір Ґаррісон Вінбурі!
Я знайшов найкращу серед дружин
Вона поруч зі мною
Гаразд. Дякую, любий.
Я хочу дещо сказати. Якщо можна. Дозвольте.
Я кохаю цю жінку.
Я кохаю…
Ви знаєте, як сильно я кохаю цю жінку?
-Не варто… -Я б убив заради неї.
Я нічого такого не робив, люба, але зробив би. Я б зміг.
-Чудово. Давай-но… -Якби довелося.
Річ у тім, що моїй дружині небайдуже.
Це так.
Їй справді небайдужі її прихильники.
Так.
-Дякую. Усім вам. -Усі ви.
-Ви їй настільки небайдужі… -Ну добре.
-…кожнісінький із вас. -Годі.
…вона б хотіла, аби ви знали,
що наш шлюб у повній, глибокій
і безнадійній сраці.
Так. Це цілковита правда.
Тож ви можете припинити порівнювати себе з нами.
І знаєте що?
Годі вже вірити кожному лайну,
-…написаному в книжках… -Теґу!
…бо все це срані казочки.
-Еге ж, бісові йолопи? -Ні. Це вже…
Це все срані казочки.
-Знаю, вам подобаються ці казочки. -Годі вже.
Вона майстерно оповідає.
«Вони познайомилися в…»
«Вони познайомилися на відкритті галереї у Лондоні. Наречена була в білому».
Але моя дружина…
Прошу, Теґу.
-Теґу, будь ласка. Любий… -Моя дружина набагато цікавіша.
Так.
Ні. Ми не чудова пара.
Насправді, ми повна протилежність.
Знаєте, іноді, ми навіть і не пара.
Зазвичай… Тобто час від часу, у нас навіть є хтось третій.
Не звикайте до цього.
Дні народження, річниці й усі ці подібні речі.
Ми геть не ідеальні.
От скільки ви знаєте жінок,
які б підставили чоловіка в убивстві?
Годі.
Хто б таке зробив? І однак…
І однак я залишаюся.
Бо я тебе ніколи не покину.
Бо я тебе ніколи не покину
Ніколи тебе не підведу
Ніколи не втечу й не ображу
-Усі разом! -Поїхали.
Ніколи не змушу плакати
Ніколи не скажу: прощавай
Ніколи не втечу й не залишу тебе
Ну ж бо, усі разом!
Ніколи не скажу: прощавай
Ніколи не змушу плакати
Ніколи не брехатиму й не ображу тебе
Ніколи не скажу: прощавай
Ніколи не змушу плакати
Ніколи не брехатиму й не ображу тебе
-Годі. Добре. -Вас запрошено на 30-ту річницю.
Дуже дякую…
Гаразд. Викличемо Uber.
Ну ж бо, ходімо.
Еге.
А що сталося зі старими добрими вагами?
Я навіть знати не хочу усі ці функції свого тіла.
Ваги не скажуть іншим, який ти достобіса багатий.
Імовірно, це дані із застосунку, що контролює сон.
-Та для суду вони не підійдуть. -Але знаєш що?
Думаю, він говорить правду, що дивно,
бо навіть тоді, коли він каже правду, здається, що він бреше…
Стривай-но.
Глянь. Усі попередні ночі
тут було двоє сплячих, два дихання,
але тієї ночі
був лише один сплячий, десь із 3:00 до 4:30.
Тож у кімнаті більше нікого не було протягом півтори години.
Привіт.
Ми можемо поговорити?
Звісно.
-Просто хотів переконатися, що ти в нормі. -Усе добре.
-Ти сказав мені, що в тебе немає грошей. -Я цього не казав.
Я казав, що мені начхати на гроші.
І це правда. Я про них не думаю.
Ну, легко казати, коли вони в тебе є.
Ти такий, як і вони.
Тут ніхто не каже правду. Вони всі брешуть.
Увесь час.
Амеліє, я б сказав тобі…
Ти змусив мене думати, що ми однакові.
Але це не так.
Узагалі.
Вибач. Чому це тебе так засмутило?
У мене був секс із Бенджі.
На вечірці.
Він був п'яний, але я — ні.
Тепер ти знаєш.
Я така ж зіпсована, як і решта.
Тож добре.
Добре, що ми зрозуміли, що це неможливо до того, як наробили дурниць.
І зробили ще комусь боляче.
Добре, що все владналося.
Привіт, Дене.
Вдруге за два дні.
Ви стаєте завсідницею.
Подумала, ви будете тут.
-Ніколи би не подумав, що ви п'єте віскі. -Справді?
Тоді ви не дуже хороший детектив, еге ж?
Мер і Торгова палата з вами б погодилися.
-Ось, тримай. -Дякую, Джо.
Що це?
«Темрява та буря».
Назва не моя, але смакує він чудово.
Джо?
Хвилинку.
Що ж, детективко Генрі.
Після цього я тобі таки трохи сподобаюсь.
Пам'ятаєш той дзвінок о 3:08 ночі
у готель «Піщаний їжак» з робочого телефону Ґрір?
-У ніч убивства? -Так.
Номер на ім'я Бродеріка Ґрема.
Ґрем?
Хіба це не той тип, якого вигнали з презентації книги Ґрір?
-То вона його знала? -Схоже на те.
І ми його перевірили.
Не дуже приємний тип.
-Що? -Що думаєш?
-Що я думаю? -Тепер я тобі подобаюсь?
Бачиш? Я росту в твоїх очах.
-О ні, що сталося? -Ти все зіпсувала.
Було так добре, а потім…
Я б могла вам допомогти.
Я добре розуміюся на мотивах.
Мені треба звільнити голову. У мене був той ще деньок.
Будь ласка.
Гаразд, я підіграю.
Ізабель Наллей.
Вона роками закохана в мого чоловіка.
Вона дізнається, що він спить із Меррітт,
і вирішує усунути суперницю.
Що ж, добре. Це було легко.
А як щодо вас?
Я б сказала, що те, що робить це таким очевидним, робить це малоймовірним.
Авжеж. Та, може, це ваше прикриття, ви ховаєтеся у всіх на виду.
Це було б непогано.
Випиваєте зі мною, пропонуєте допомогу.
Хто б так чинив, якби був винний?
Треба майстерно брехати.
-Ну, ви пишете художні книги. -«Темрява та буря».
Розумію. Але навіть найкращі брехуни втомлюються від постійного жонглювання.
Чи не витримують тиску й зриваються.
Ви хочете мені щось сказати?
Смачний.
-Перепрошую. -Звісно.
Картер.
Алло? Шерифе, ти мене чуєш?
-Ти на гучному зв'язку зі мною і Карлом. -Привіт, шерифе.
-Так. -Гаразд.
Послухай. Тієї ночі, коли померла Меррітт,
Ґрір говорила по телефону з кимось із «Піщаного їжака»,
це було десь за пів години до встановленого часу смерті.
Із ким?
Гість на ім'я Бродерік Ґрем,
він прилетів з Лондона у той же день.
-Далі ще краще, шерифе. -Добре.
Виявилося, що Ґрем якийсь хлопчина на побігеньках низького рангу
у банді, що має зв'язки з турецькою мафією.
Так, у нього є татуювання і він схожий на якогось британського кримінальника.
Ця банда
транспортує героїн із Мумбая, підторговує зброєю,
і Ґрем телефонує у будинок Вінбурі відтоді, як померла Меррітт.
Він не зупиниться.
-Він дзвонив дев'ять разів із тої ночі. -Дев'ять!
-Гаразд. -Але ось найкраща частина.
Ми знайшли запис про переказ 300 тисяч доларів
Бродеріку Ґрему від…
Барабанний дріб, Карле.
…Шутера Дівала.
Так.
Гаразд.
Чорт.
Привіт.
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький