Це куттер берегової охорони «Вікторія». Дітей не знайдено.
Повідомляють про човен дингі на північний схід звідси.
Ми з'ясуємо. Кінець зв'язку.
Це належало Меррітт?
Він був на ній того вечора. Подарунок Теґа.
Вони всі щось приховують.
А що як вони всі якимось чином причетні?
Гаразд, почнімо з початку.
Тож Теґ знав, що Меррітт була вагітна?
Так, вона йому сказала того вечора.
А ще комусь вона казала?
Ну, мені, але…
Я нікому не казала. Я не знаю, чи казала вона комусь ще.
То чому ви думаєте, що причетна вся родина?
Ну, на це багато причин.
-Наприклад? -Наприклад…
Ґрір змушує всіх, хто в них побував, підписати угоду про нерозголошення.
Дівчина, з якою Теґ зустрічався кілька років тому, хотіла вкоротити собі віку,
і ніхто про це не говорить.
А Бенджі, він…
Він наче захищається, щоразу як я про це питаю.
А ви б так не вчинили? Тобто…
Якби ваш наречений думав, що ваша сім'я змовилася, щоб приховати вбивство.
Ми знайшли дітей. Вони в нормі.
Зателефонували з берегової охорони. Вони везуть їх сюди.
-Алло? -Ми знайшли Вілла, місіс Вінбурі.
Із ним усе гаразд, з ними обома.
Чудово.
Його лише оглядають у лікарні.
Дуже вам дякую.
Щойно вони закінчать, я привезу його додому.
ЧУДОВА ПАРА
Міс Сакс,
чи є ще щось про Меррітт, чого ви нам не розповіли?
Можливо, Меррітт знала, що хтось міг…
Що наприклад?
Ні.
А як щодо Шутера Дівала?
Як думаєте, чи може він теж бути причетним?
Ні.
Не знаєте, чому він намагався сісти на пором,
коли ми чітко наказали всім не залишати острів?
Міс Сакс?
-Вітаю. -Добрий день, мем.
-Обережно. -Дякую.
Майже готові вирушати.
-Скільки до зльоту? -П'ятнадцять хвилин.
Там усе готово?
Не розумію, як це можна запам'ятати…
Привіт.
Шутер. Дівал.
-Амелія Сакс. Рада знайомству. -Навзаєм.
Бенджі ще немає?
Ні. Його зустріч перенесли на сьогоднішній день,
він сказав, що зустрінеться з нами пізніше.
Гаразд.
Дозволь мені.
Дякую.
Перший раз?
Вибач?
Це твій перший раз?
На приватному літаку?
На Нантакеті.
Для тебе це, певно, буденність. Ти багато там бував.
Таки багато, але це ніколи не стане буденністю.
Ми не бачилися раніше?
Не думаю.
Може, у потязі чи ще десь? На Північній залізниці?
Ні.
Гаразд.
-Тут дуже холодно. -Так.
Треба було відкрити будинок перед сезоном, і ніхто не з'явився.
Бенджі написав.
Сказав, що переплутав дати, і персонал приїде на наступних вихідних.
Опалення, певно, теж тоді з'явиться.
Він сказав, що приїде.
Щоб ми почувалися, як удома.
Так, він буде за п'ять годин.
Агов. Ходімо. Покажу тобі найкраще.
Це фантастично.
І щоб цим насолоджуватися, не потрібен персонал.
Він нікому не потрібен.
І то так.
І коли ти тут уперше побував?
Влітку після смерті мами.
-Коли вона… -Мені було 14.
Ми з Бенджі разом знімали квартиру в Дірфілді.
Він знав, що я не хочу додому, тож запросив мене сюди.
-На все літо? -Так.
Він любить допомагати іншим.
Любить.
Він…
сказав мені, що твоя мама дуже хвора.
Так.
Мені дуже шкода.
Дякую.
Гаразд.
Ну гаразд.
Що ти робиш?
Зараз холодно! Ти збожеволів!
Відвернися.
Ти справді збираєшся зайти у воду?
Бувай!
Ні, не треба!
Що ти робиш?
Ходи сюди!
Ну ж бо! Вода просто клас!
-Давай! Заскочиш хутенько й вийдеш! -Я не піду, холодно…
Туди й назад!
Ну ж бо.
Так холодно!
Годі!
Чому він хотів поїхати?
-Ви скажіть. -Я не знаю.
Чому ви мене питаєте? Спитайте його.
Ми спитали.
Як добре ви знаєте містера Дівала?
Бо в нього багато впливових знайомих, готових прийти на допомогу.
ПОЛІЦІЯ НАНТАКЕТУ
ЛІКАРНЯ НАНТАКЕТУ
-Коли це сталося? -Два дні тому.
Треба було звернутися раніше.
Так, знаю.
Дякую.
Не залишите нас?
Ось, що мені треба знати, Вілле.
Як можна було бути таким дурним, щоб узяти з собою мою дочку у такий шторм?
Ви вдвох могли загинути.
Мені дуже шкода…
Ні, жодні вибачення не допоможуть, якщо раптом щось станеться із Хлоєю.
Ти мене розумієш?
Якщо ти ще раз наразиш її на небезпеку чи якось завдаси їй шкоди,
ти шкодуватимеш про це решту свого життя.
Те мене зрозумів? Ясно тобі?
Так, ясно.
Добре.
Чому браслет Меррітт Монако був у тебе?
-Я не можу цього сказати. -Чому?
Бо дехто може постраждати.
Дехто вже постраждав.
Жінка загинула, Вілле.
Ясно? Меррітт мертва.
Ти…
Ти знаєш, що сталося з Меррітт?
Ти ж був там?
-Ти… -Я вагітна.
Люба, це чудово.
-Справді? -Справді.
Усе гаразд?
-Дуже люблю вас. -Люблю вас!
Вітання!
Меррітт!
-Вілле? Що ти тут робиш? -Я бачив тебе на пляжі.
-Він ніколи не покине маму заради тебе. -Що?
Цього не буде. Він ніколи її не покине.
Гаразд. Заспокойся.
Але йому доведеться.
Я сказав їй, що допомагатиму з дитиною, якщо їй це потрібно.
Я отримаю свій траст за місяць, тож у мене будуть гроші.
-Я впораюсь. -Гаразд.
-Ти маєш мене послухати й довіритися. -Усе буде добре. Обіцяю.
Не хвилюйся. Це не твоя проблема.
-Я можу дати тобі грошей. -Річ не в грошах.
-А як щодо браслета? -Усе буде добре. Обіцяю.
Я знайшов…
Я знайшов браслет на пляжі того вечора.
Вона впустила його в пісок.
Упустила його?
Присягаюся, я не брешу.
Я знав, що вона його шукатиме. Це достобіса дорога річ.
Він із діамантами. Тож я…
Я хотів його їй віддати.
А як щодо твоєї руки, Вілле?
Моя рука. То…
Це була… Це була випадковість.
Чорт!
Якого біса? Вілле!
Трясця. Ти в нормі?
Господи. Усе гаразд.
І я дуже не хотів, щоб моя мама дізналася.
Ти впевнений, що твоя мати і досі не знає?
Ні.
Мамо!
Він тут?
Твій улюблений син удома.
-Вільяме? -Боже. Вілле. Дякувати Богу.
-Налякав усіх до смерті. -Пішов ти, ясно?
-Усе гаразд? Глянь на мене. -Так.
Дякую, шерифе Картере, що привезли його.
-Так. Дякуємо. -Будь ласка. Відпочинь.
Про що ти в біса думав?
Не знаю.
Ні. Про що ти думав, беручи ту дівчину з собою у шторм?
Алло.
Алло. Я можу поговорити з Ґрір Вінбурі?
-А хто це? -Скажіть, це Бродерік. Вона знає, хто це.
-Не скажете, з якого приводу телефонуєте? -Вона це теж знає.
Ну, вона зараз в іншій кімнаті зі своїм чоловіком,
мені гукнути, що телефонує Бродерік?
Чи краще непомітно передати їй повідомлення?
-Що він тобі сказав? -Хто?
Шериф Картер.
-Нічого. -Розпитував тебе про твій вояж?
Томе, присягаюся, якщо ти не…
-Він питав про човен. -Глянь на мене.
Бо я взяв із собою його дочку під час шторму.
-Він розлютився. -Не нервуйся.
Про що ще йому говорити? Про бісовий човен та свою дочку.
Це було геть безвідповідально.
І ти перед нею вибачишся. Це було неправильно.
-Ґрір, тебе до телефону Бродерік. -Ти подзвониш Хлої… Що?
Бродерік Ґрем.
Ні.
Я його не знаю. Ніколи про нього не чула.
Скажи йому, що ніхто не має дзвонити сюди.
Не забудь змінити підгузок, друже.
Завали, придурку!
Зараз вона не може підійти,
але я неодмінно передам, що ви дзвонили їй додому у вихідний. Бувайте!
«ПІЩАНИЙ ЇЖАК» НОМЕРИ Й КОТЕДЖІ ПОДОБОВО
Прекрасно.
Заходьте.
Чому ти хотів сісти на пором? Куди ти збирався?
Я запанікував, ясно?
Не знав, що робити.
Вони розпитували мене про різні речі.
Які речі? Про Бенджі?
Бенджі?
-Ні. -Тоді про що ти говориш?
Це стосується грошей.
Меррітт тут ні до чого, ясно? Це все, що я знаю.
Господи. Ця клята родина!
У Вілла був її браслет.
І я знайшла її фотки.
Фотки й малюнки в кімнаті Бенджі.
Цілу пачку її зображень.
Гаразд, упевнений, на те є причина.
Амеліє,
Бенджі тебе кохає.
Він би не образив Меррітт.
І він би точно не образив тебе.
Я маю йти.
Агов.
Ми з Шутером йдемо на пробіжку.
Я маю тебе дещо спитати.
Гаразд. Звісно. Що саме?
Що це в тебе робить?
-Це… -Чому, Бенджі?
Це дурниця.
Їх дала мені Меррітт.
Хотіла, щоб я її намалював.
Бачила, як я намалював тебе, і їй сподобалося.
Вона збиралася це опублікувати і відмітити мене чи щось таке.
Чому ти мені не сказав?
Я не хотів зіпсувати свій сюрприз.
А потім, коли вона…
Я їх сховав.
Не хотів, щоб ти їх побачила і засмутилася.
А ти думала, чому вони в мене?
Коли ти дізнався?
Про Меррітт і твого батька?
На вихідних під час гольфу.
Я…
Гаразд.
Я заскочив до будинку, а вони були там.
Біля басейну.
Я казав їй припинити це.
Хотів, щоб вона припинила.
Але він не збирався.
А потім
я чекав, щоб вона це зробила.
Але вона не відповідала на мої дзвінки.
Ну, певно, вона не могла це припинити.
А надто після того, як дізналася, що вагітна.
Я пообіцяв їй, що не розкажу тобі.
Насправді я не хотів, щоб ти знала.
Мій батько справжній козел, але я не такий, як він.
Амеліє, присягаюся, я не такий.
Не такий.
Я так тебе кохаю.
Більше жодних секретів, добре? Обіцяю.
«Копчені на вишневому дереві устриці з медом».
Хто б міг подумати?
Багатії тримають найкраще для себе.
Моя мама робить сандвічі з медом і гірчицею, та, думаю, так вона економить.
Моя мама любила яскраво жовті речі.
Їх було непросто знайти в Мумбаї.
Упевнена, що ми раніше не зустрічалися?
До сьогодні?
Не думаю.
Я хочу пити. А ти?
Так, я можу до цього призвичаїтися.
Певно, не треба.
Я сюди… не дуже вписуюся.
А що потрібно, щоб вписуватися?
Гроші.
Треба їх мати.
Зважати на тих, у кого вони теж є.
Так, стривай.
Десерт, мадам.
Розкішно.
Найкращий.
-Пам'ятаєш рекламу M&M's? -Так, вона мені дуже подобається!
Там була одна з Бі Бі Кінгом.
-Так! Це було… -Це було…
-Халепа. -Ні.
-Трясця. -Чорт.
Боже мій. Ось тут іще.
Потяг на гілці Б.
Десь три роки тому?
Вихідні четвертого липня.
Добре. Потяг був забитий. Це було одразу після феєрверків.
І там жінка продавала пластикове намисто,
і в неї порвалася сумка.
Намистини розлетілися скрізь.
І я нахилився, щоб зібрати їх з-під ніг людей.
І лише єдина людина допомогла.
Це була…
Це була дівчина у чорній футболці з якимось гуртом.
Це була ти, еге ж?
Агов.
-Привіт. -Амеліє.
Бенджі! Ти приїхав.
Це із Теґових запасів? Він розлютиться.
-Я схвалюю. -Добре.
-Привіт. -Привіт.
-Усе гаразд? -Та добре.
-Більше жодних таємниць. -Гаразд.
Стривай, друже.
Тож…
Я знаю, що він зробив,
але завжди було очевидно, наскільки твій батько кохав твою маму.
І досі кохає.
І це дуже хріново.
Я думаю, він би жити без неї не зміг.
Раніше я думав, що це героїзм,
те, як мама і далі кохає його, попри всі його кляті загули.
Так.
Я б з Амелією так ніколи не вчинив. Ніколи.
Чорт. Старий, ні. Давай пройдемося, будь ласка.
-Ось що це мені нагадує. -Так.
Тату, у них є пральня. Ти не мусиш прати свої шкарпетки сам.
Мені не потрібна допомога.
-Просто скажи хатній робітниці. -Ні.
Яка там хатня робітниця.
Люба, я не хочу, щоб хтось прав наші речі, крім нас із татом.
Нам так подобається.
Пам'ятаєте, коли в Меррітт сів той помаранчевий светр після прання?
-Вона ледь не заплакала? -Він став крихітний… Боже.
-Вона плакала. -Ні!
-Справді? -Та ні!
-Так. -Боже. А я не помітила.
Він був помаранчевий. Не дуже гарним.
-Ми любили її, люба. -А вона любила вас.
Деякі дівчата, коли ти заручаєшся,
починають такі: «А коли вже буде моя черга?»
Але вона була геть не така.
Вона так тішилася за тебе.
Вона була щаслива, коли ти була щаслива.
Вона була хорошою подругою.
І ти теж була їй хорошою подругою.
Вона була членом сім'ї.
Я знаю.
Знаєш…
Люба, зовсім необов'язково,
якщо ти не хочеш довго чекати, то весілля не має бути великим.
Мамо.
-Подумай. Не квапся. -Так, але це ж може бути…
Мамо.
Люблю тебе.
-Любимо тебе, сонечку. -Люблю тебе, тату.
Тобі треба трохи відпочити, люба.
Я працюю.
Я бачу.
Мені потрібно закінчити ці зауваження до завтра.
Гарний день для човна.
Годі, Теґу. Припини.
Що припинити?
Ти знаєш. У мене завтра презентація книги.
У будинку буде повно гостей. У мене зараз немає на тебе часу.
А наш син нагорі навіть не розмовляє з нами.
Хочеш, я скажу всім їм піти? Мені начхати.
-Чого ти хочеш? -Хочеш про це поговорити?
Не дуже. Ні.
Хочеш мене вдарити?
Хочеш кричати?
Ти цього хочеш?
Хочеш, щоб я тебе вдарила, так?
Хочеш, щоб я на тебе кричала? Бо це я можу.
Нас усі почують!
Ти цього хочеш?
Справді? Зараз?
Давай.
Я хочу тебе повернути.
Я завжди хотів лише цього.
Я кохаю тебе.
Завжди кохав.
Нічого не змінилося.
Усе змінилося.
Не треба.
Не торкайся мене.
Я сказала: не торкайся мене.
Я не можу себе контролювати.
Ніколи не міг.
Ось так.
Як приємно.
Так приємно.
Так…
Ти заводиш друзів усюди.
Друзів і прихильників.
Ну, не знаю.
Це ж очевидно.
Неважливо, що він тобі сказав,
він бреше.
Повір мені.
Ти одна з багатьох.
-Дякую, Еббі. -Будь ласка.
Хіба вона не гарна? Така молода. Така вродлива.
Повір, ти знайдеш свого принца.
Будьмо.
Ти не п'єш?
Так, думаю, я з'їм якийсь десерт, як ви й казали.
Інакше одразу сп'янію. Перепрошую.
Це не сукня. Вона ж у купальнику.
Що ви робите?
Ми зголодніли.
Збираємося трохи попоїсти.
Так, звісно.
Ну, це ви не їстимете, тож…
А що ти з ним робитимеш, Бенджі, — віддаси до бісового музею?
У мене небезпечно низький рівень цукру в крові.
Просто поставте його.
Інакше що?
Просто постав клятий торт.
Що, моїй вагітній дружині не можна трохи торта?
Ти натякаєш, що Еббі товста?
Нащо?
Томасе, та постав ти той бісовий торт, інакше я тобі його в дупу засуну.
Невже?
Давай.
Засунь його в мою дупу, татку.
Так! Трясця, так!
Засунь його в мою дупу, татку. Так!
Хочеш з'їсти бісів торт?
Хочеш? То їж цей клятий торт!
-Жери! -Якого біса?
Хочеш побитися, братику?
Хочеш, трясця, побитися?
Добре, припиніть!
Стійте! Годі! Томе!
Це вінтажна сукня!
Це він почав.
Спірне питання.
-Пішов ти. -Пішов ти. Придурок.
Я йду.
Ґосю!
ПОПЕРЕДНЯ ТОКСИКОЛОГІЧНА ЕКСПЕРТИЗА
Стеаринова кислота. Тваринний жир. Диоксид титану.
Шерифе Картере.
Місіс Вінбурі.
-Ніколи вас тут раніше не бачив. -Так.
Мені сказали, що ви тут, і я подумала…
-Сподіваюся, я вас не відволікаю. -Ні, будь ласка, сідайте.
Вибачте. Вип'єте?
Ні. Дякую.
ВИЯВЛЕНІ СПОЛУКИ: ПЕНТОБАРБІТАЛ — 9,27
Я просто… Як Хлоя?
У нормі, враховуючи все, що було.
Я хочу вибачитися від імені Вілла. Він почувається жахливо.
Ми всі пережили такий стрес
через усі ці недавні події. Це…
Я розумію. Дякую.
Дякую, я це ціную.
І що це?
Це попередня токсикологічна експертиза.
У мене є подруга-судмедекспертка, працює в Бостоні.
Консультувала мене стосовно багатьох моїх книжок, тож…
Так, що ж, у міс Монако була велика доза барбітуратів у крові.
Звучить недобре.
Я… думаю, ви прийшли сюди не заради атмосфери, міс Вінбурі.
Ну, не знаю.
Я хотіла вам дещо дати.
Мій чоловік його шукає, і я подумала, що це має бути у вас.
Це чек за ювелірну прикрасу, браслет, який він придбав для міс Монако.
Дякую.
Немає за що.
Вірите ви чи ні, але я дійсно хочу, щоб винного притягли до відповідальності, тож…
Упевнені, що не хочете випити?
Ні, дякую.
ОСТРІВНІ ЮВЕЛІРИ
Бенджі!
Я заходжу!
Вибач.
Я була до тебе несправедлива.
В іншому житті ми були б…
Ми б щось зробили, але ж ні, нам не можна.
Глянь мені в очі і скажи, що ти цього не хочеш,
і я тут же піду.
Я цього не хочу.
Дене. Детективко.
Нам треба поговорити у відділку.
Звісно. Скажи мамі, я повернуся додому до вечері.
Чорт!
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький