РІК ТОМУ
Тому що я…
Бо я цього більше з тобою не робитиму,
і ми вже говорили про…
Добре, дай їм мій телефон. Я можу дати їм номер своєї карти.
Добре, бувай.
Трясця.
Привіт. Вибач за це.
Це мій крутезний вітчим.
Заводить друзів, куди б не поїхав.
До речі, вітаю.
Я Меррітт. Ми ще не знайомі. Я подруга Амелії.
Привіт, Меррітт, подруго Амелії. Я Теґ, батько Бенджі.
Так.
-«Меррітт?» -Так.
Як назва алеї.
Так, як назва алеї.
Гарно.
-Я люблю алеї. -Так.
Певно, мені час повертатися.
Був радий знайомству, Меррітт.
Я теж, батьку Бенджі.
Звідки ти знала, що вона вагітна? Вона сказала тобі це того вечора?
І вона була впевнена, що дитина його?
Вона зустрічалася лише з Теґом.
Так, але ж ти навіть не знала цього до минулого вечора.
Слухайте, знаю, здається, що вона…
така собі тусовщиця чи щось таке.
Але насправді вона не стрибає у ліжко до кожного.
Звісно, хлопці завжди за нею упадають,
та вона вірить, якщо ти спиш із кимось, то віддаєш часточку себе.
Тому я й хотіла сюди прийти. Я…
Вона спала з ним не просто так.
Певно, вона була в нього закохана.
Гаразд.
Добре.
«ПОРТРЕТ ШЛЮБУ» НАЙДЖЕЛ НІКОЛСОН
Де він у біса?
Привіт.
Усе гаразд? Де ти була?
Так, вибач. Я трохи пройшлася.
Я мала написати тобі.
Усе добре.
Уже доволі пізно. Лягатимемо спати?
Так.
ЧУДОВА ПАРА
Чорт.
-Ви мене налякали. -Я почула, як хтось ходить.
-Усе добре? -Я просто…
-Просто хотіла пити. -Пити?
Хіба в тебе немає карафки біля ліжка?
Є. Я забула.
Упевнена, що ти не шукала ще щось? Бо…
Мені б не хотілося, щоб ти тут нишпорила.
Якщо тобі щось треба, просто попроси.
-Добре. -Гаразд.
Ти знаєш, Бенджі мені небайдужий.
Ми дуже близькі.
Тож я хочу, щоб тобі було комфортно з усіма нами.
Але більше ніколи не заходь до кабінету Теґа. Зрозуміла?
Це була помилка.
-Дякую. Добраніч. -Добраніч.
Містере Теґу, ваш зелений сік.
Дякую, Ґо-Ґо.
Як проходять твої обстеження?
Майже закінчила.
Ти знаєш моє ставлення до цього.
Коли будеш готова.
Містере Теґу!
Сьогодні по обіді приїдуть із журналу People,
і нам усім треба готуватися до презентації моєї книги.
Роджере, я найбільше хвилююся,
що всім доведеться стояти у черзі на такій спеці.
Ми роздаватимемо охолоджене розе і попередньо підписані копії. Жодних черг.
-У нас є охолоджене розе? -Звісно, у нас є охолоджене розе.
Доброго ранку, Амеліє. Як ти?
Добре.
Кейтеринг забув скасувати бранч, тож…
Я не дуже голодна.
Ні?
Є сік, якщо ти й досі хочеш пити.
Дякую.
Ґрір, упевнена, що не хочеш відкласти?
-Через те, що відбувається… -Так.
Звісно, я хочу відкласти, але не можна.
-Чому? -Люди летять аж із Нью-Йорка.
А ще з Лондона, і нам довелося б пояснювати причину.
Не думаю, що комусь із нас зараз би хотілося це робити.
-Ні. -Нам це не потрібно. Еге ж?
Після обіду в саду буде інтерв'ю, любий.
-Так, звісно. -Добре.
І я дуже перепрошую,
але вони схочуть зробити сімейне фото.
-Сімейне фото? -Так.
Звісно, нам треба сімейне фото, правда, Роджере?
-Вони цього очікуватимуть. Тому треба. -Це якийсь дурний жарт?
-Тому гортензії стоять надворі. -Так.
Одягніть щось гарне, будь ласка.
До речі, а де Шутер?
Хтось його бачив?
Не знаю. Може, спить?
-Розбудиш його, будь ласка? -Ага.
ПОЛІЦІЯ НАНТАКЕТУ
Агов!
Я хочу адвоката!
Мені потрібен мій адвокат! Ну ж бо!
Будь ласка!
Агов?
От трясця!
Чорт.
Агов?
-Агов, що… -Чому ти не відповідаєш на повідомлення?
Ти ж не казала батьку?
-Ні, я нікому не казала, ясно? -Добре, бо це дуже серйозно.
-Знаю. -Це може погано скінчитися.
-Хлоє? -…дуже серйозно!
Привіт, тату. Тримай себе в руках, добре? Усе гаразд.
Ні, це я казатиму, чи все гаразд.
Вибачте, сер…
Що це ти робиш, залазиш крізь вікно до моєї доньки?
Цей острів належить вам не повністю. Це мій дім.
Привіт, Вілле.
Я нічого не бачила. Прийшла за наступною порцією.
У тебе ж є перерва, так?
Так.
Боже, твої рідні п'ють, мов коні.
Агов.
Не хочеш прихопити кілька тих мохіто
і сходити поглянути на мій сховок?
Побачу, чи я зможу вислизнути.
Знаєш, тут непогано.
Ніхто б і не думав, що ми тут.
Так, є таке…
Дякую.
От чорт.
Гаразд.
Називаєш мене «сер», а в самого забракло порядності,
аби зайти крізь вхідні двері.
Ще раз тебе тут упіймаю — заарештую.
Зрозуміло, сер.
Що з рукою?
Чорт!
Вілле.
Вілле! Що сталося?
Гей! Усе гаразд.
Дрібниці.
Забирайся.
Цього разу скористайся дверима.
Коли я повернуся додому, на нас чекає розмова.
Вілл — дивак.
Дитиною він був милим, а потім, не знаю, щось сталося.
Він замкнувся.
Почав проводити увесь час у своїй кімнаті за зачиненими дверима.
Так, йому 13 чи 17, чи скільки там, але так багато ніхто не мастурбує.
Містер Вільям любить мої вареники.
Місіс Ґрір намагалася ліпити йому вареники, коли в мене був рак.
Та коли я повернулася, він був худіший за мене.
Привіт.
Від розтяжок.
Тут цей жир із Мадури, що заборонений Управлінням продовольства та медикаментів,
та дівчина з сестринства дістає його
через свою свекруху-азійку, яка володіє косметичними компаніями.
Я змішую його в блендері. Без парабенів і глютену.
Круто.
Секрет виживання у цій родині — лишатися на периферії,
де безпечно.
Я так і роблю.
Що ти хочеш сказати?
Якщо сталося щось погане,
і я не кажу, що воно дійсно сталося, бо це було б божевілля, але…
якщо там дійсно щось є,
я б дала поліції робити їхню роботу.
Не попадайся Ґрір під гарячу руку. Воно того не варте.
Тебе просили підписати угоду про нерозголошення?
Якщо й так, то я б про це не сказала, еге ж?
У цьому ж і суть угоди про нерозголошення.
Це не так уже й важливо.
Я підписала одну, коли почала зустрічатися з Томасом, п'ять років тому.
Після тієї історії з Мей.
Історії з Мей?
Думала, ти знаєш.
Ну, тепер ти маєш мені розказати.
Мей Пратт. Вона вчила Вілла французької.
Працювала тут одне літо, а потім перестала.
«Зникла під покровом ночі», і все таке.
Мені завжди здавалося, що сталося щось погане, але я не знаю що.
-Вілл був спустошений. -Який жах.
Дивно, що Бенджі ніколи тобі не розповідав.
Вони були близькі.
Думаю, вона вчилася в Дірфілді.
Недивно, що в тебе параноя, якщо вона попросила тебе підписати угоду.
Але я обіцяю, ти звикнеш до цього.
І… я співчуваю щодо Меррітт.
Знаю, я ніколи не була особливо привітною,
але вона була дуже класною.
Дякую.
Чому ти ніколи не розповідав мені про Мей Пратт?
Хто…
-Хто тобі сказав? -Вона була твоєю подругою?
Ви разом ходили до школи чи як?
Їй потрібна була робота на літо, вона жила тут і навчала Вілла французької.
І вона що,
просто раптово поїхала?
Так.
Не попрощавшись.
Це було дивно.
Чому ти питаєш?
Просто цікаво, чому ти ніколи цього не згадував.
Бо це було давно. Нащо про це згадувати?
Схоже, тоді всі теж підписали угоду про нерозголошення.
Господи.
Амеліє, послухай, я вже казав тобі.
Вони так роблять справи.
Розумієш?
Вони завжди так робили, тож облишмо це.
Приїхали з журналу People.
Моя мама на нас чекатиме.
Безумовно. Це, а ще весь час погоджуватися одне з одним.
Так, це я бачу.
Думаєте, безмежне кохання і є передумовою того,
щоб лишатися у шлюбі 29 років?
Ну, тобто…
Безмежне кохання?
Думаю, йдеться про те,
що якщо хтось із нас зробить помилку, велику чи маленьку,
ми готові захистити одне одного.
-І все? -Як вона й сказала.
Я говорю про всю родину, хіба це не так насправді?
-У нас командна робота. -Так.
-Ми команда. Безумовно. -Безумовно.
Знаю, може, це звучить…
Ми закінчуємо наші речення.
-Точно. -Чули?
-На здоров'я. -На здоров'я.
Наочний приклад.
Усе ж я думаю, що це більше, ніж командна робота.
Що ж, це, а ще здоровий секс. Думаю, це дуже важливо.
Цікаво.
-Поговоримо про книгу, так? -Звісно. Ми тут заради цього.
-Двадцять дев'ята книга. Це… -Про Деша й Доллі.
Ви геть не спите?
-Вона плодовита. -Я завжди писала.
Знаю, вона на вигляд, мов породиста, але насправді робоча конячка. Клайдсдейл.
-Прокидається вдосвіта. -Гаразд.
-Думаю, уже годі. -Удосвіта, робить нотатки у блокноті.
Вигодовує народжених в інцесті дітей і дбає про…
-Не звертайте на нього уваги. -Я говорю не про нашу родину.
-Він завівся. -Вибачте.
Він не замовкне.
Тому що найвеличніше кохання…
А тепер караоке. Гаразд.
Я знайшов…
Чудово. Неймовірно.
-Та ні. -Це вечірка.
Як вам уперше прийшла ідея стосовно Доллі?
Як вона прийшла?
Я уже й не згадаю.
Я обожнювала Агату Крісті, правда?
Так.
Думаю, мене надихнули заможні тітоньки.
Кілька заможних тітоньок.
-Ґрір, ви згадали тітоньок. -Так.
Зазвичай ви не говорите про сім'ю.
Ні.
Це тому, що коли мені було п'ять, я вчилася в інтернаті.
Так буває.
Але я пам'ятаю…
Як народився Деш Гардевей.
Це було завдяки цьому
розкішному чоловіку.
Чорт.
-Не мав розпочатися раніше четвертої. -Відчуваєте?
-О ні. -Так.
«Найдорожчі події — це літній дощ».
Як же потім запаморочливо пахне трава.
-Краще тікати. -Ще пару питань.
Тепер нам доведеться робити фото всередині, у будинку,
а вся суть зйомки ззовні полягала
у тих бісових гортензіях.
І що це все було, Теґу?
-А що було? -Ти чудово знаєш, що я маю на увазі.
Усю ту надмірну романтичну маячню.
Я думаю…
Сьогодні я просто не здатний сказати щось, що б тебе задовольнило.
Ну, твої спроможності весь час розвиваються, хіба ні?
Я можу сказати те саме про тебе.
Породиста?
Хотіла б я знати, що саме в твоєму накуреному мозку
дало тобі право порівнювати мене з бісовою конякою.
Я лише тягну свою лямку.
Здається, ти трохи перетягуєш на свій бік.
Може, вже годі?
То ось до чого це все?
Приїжджають із журналу People,
і раптом ти стаєш така вся в біса праведна?
З якого дива, ми ідеальна сім'я? Річ у цьому, Ґрір? Ти цього хочеш?
-Годі. Одягайся. -Ти хоч знаєш, чого ти хочеш?
Бо я знаю.
Тебе.
Ось чого я завжди хотів.
Це моя бісова хвороба.
Я зробив усе, щоб її вилікувати, але марно!
Не кричи!
Тобі ніколи не хотілося послати все до біса? Усю цю маячню,
усю цю брехню?
Сісти на літак і полетіти в якесь гарне місце? Лише ти і я.
Знаєш, що цікавого в почутті провини, Теґу? Його не можна перекласти.
Я кохаю тебе.
Просто одягнися.
О боже…
Привіт.
Ти не вдягнена.
Ну ж бо. Ти будеш на сімейному фото?
-Якщо ви хочете. -Якщо я хочу…
Годі тобі, а ти хочеш?
Ні, не думаю.
Думаю, для Бенджі це було б важливо,
якби тобі було не начхати на його сім'ю.
-Мені не начхати. -Справді? Невже?
-А так і не скажеш. -Шкода, що ви так думаєте.
Ти не поводишся, мов закохана.
Бенджі заслуговує бути коханим, Амеліє.
Так. Я згодна з вами.
Просто в нас різні уявлення про кохання.
Ви маєте на увазі кохання Теґа до вас?
Теґ мене обожнює.
А тепер, будь ласка, піди й одягни щось презентабельне, добре?
Щось, що…
Знаю, тобі начхати, але мені ні.
Добре.
Щасливі сім'ї.
Уперед.
-Привіт. -Детективко.
Усі ці пропущені дзвінки з одного номера
тривали кілька тижнів.
Вона не брала слухавку.
Є новини від судмедекспертів?
Вони роблять аналізи крові,
але залежно від терміну вагітності, можливо, нічого не вдасться визначити.
Дзвонив адвокат Шутера Дівала.
Вони знають, що в нас недостатньо доказів.
І?
-Він його витягне. -Звісно.
Він ніхріна не сказав, а тепер у нас нічого нема, щоб його тримати.
-Можна глянути? -Так.
Так.
Так, ти мав рацію. Вона когось ігнорувала.
П'ятниця, день убивства.
Їй дзвонили з цього номера о 9:05, 9:15, 10:30, 10:35…
Цікаво, чи не залишили вони повідомлень.
Перевіримо.
Поглянемо.
Привіт. Уже очевидно, що ти не хочеш про це говорити.
І я обіцяю не повертатися до цього, коли ти приїдеш.
Я не поводитимуся дивно. Я лише…
Дуже переживаю, що Амелії буде боляче,
бо це її знищить.
Це розіб'є їй серце.
Тому я благаю тебе, будь ласка,
не дай їй дізнатися раніше за післязавтра.
Це наречений дзвонить жертві?
-Уперед, наскільки зможете. -Вілле, ти замастиш кров'ю мій костюм.
-Вона сказала мені… -Подививсь, чи Амелія готова.
-Так… -Вона сказала підійти до тебе ближче.
Ми чекаємо. Ми не хочемо затримувати людей.
Вона буде за хвилину.
Ні-ні. Минуло вже п'ять хвилин.
Що ж, гаразд. Амеліє!
-Замовкни. -Дивіться сюди.
Он вона.
-Маєш розкішний вигляд. Розкішний! -Мені сісти тут?
-Так. -Так, давай.
-Гаразд. -Так.
-Дякую. -Ви всі розкішні.
-Вона сказала мені… -Годі.
-Гепатитом С заражаються через секс. -Усі погляньте сюди. Усміхаємось.
Чудово. Один, два, три.
-Вона зніме ще кілька. -Як тобі? Добре?
-Ще одне чудове сімейне фото. -У мене ідея.
Я подумала… Не знаю, чи це… Батьки Амелії тут.
-Так. Будь ласка. -Для розвороту.
І у нас є подруга родини, яка би хотіла бути на фото.
-Добре. Я їх покличу. -Ґосю, покличеш Ізабель?
Це вже цікаво.
-Той ракурс дещо… -Так.
-Станьте інакше. -Теґ та Ґрір по центру.
-Божественна. -Привіт.
-Де ти станеш?
Це ж твоя обкладинка.
-А ви… -Знаю.
-…одружуєтеся. -Це так.
-Привіт. -Вітаю.
Це дуже мило, але нам не треба там бути.
Просто зробімо фото.
-Нам не треба бути на фотографіях. -Давайте.
-Усе добре. -Ні, будьте на фото.
Сідайте, будь ласка.
-Звучить чудово. Пара. -Так, еге ж?
-Це Карен. -Вітаю, Карен.
Сідайте. Ми хочемо, щоб ви обоє були на фото.
Чудово!
Усе гаразд?
-Ми ідеальна родина. -Вілле…
Увага. Один, два, три.
Ви всі неймовірні. Ви маєте собою пишатися.
Зробімо ще кілька.
А де Шутер?
-Я його цілий день не бачив. -Було б добре, щоб він теж був на фото.
Чув, що його всиновила інша родина.
Ми можемо зробити фото й без Шутера, люба.
Шутер і Ґрір? Так, між ними якась дивна близькість.
Місіс Ґрір має особливе ставлення до Шутера.
Вона завжди каже: «Він мені, як син».
Я б так зі своїм сином не поводилася.
Яка різниця. Не у всіх же мати померла.
Добре, містере Дівале, ви можете йти, але вам заборонено покидати острів.
Ясно? Ніхто з вас не може поїхати. Зрозуміли?
Так.
У тебе хороший адвокат, та ми думаємо, що ти щось приховуєш,
тож ми за тобою пильно стежитимемо.
Ну ж бо. Пішли.
-Сюди. -Дякую.
О так.
Ти знову це зробив.
-Агов? -Так, я тут.
Привіт. Тобі треба підстригти живопліт.
Так. Я передам своєму садівнику.
Смачно пахне!
Соус марінара зі «Стоп енд Шоп». Я додаю свіжий часник.
Це вражає.
Я брешу дітям, що то я спекла заморожений часниковий хліб.
Послухай, усе, що ти грієш у духовці,
вважається домашньою стравою.
Ні, дякую. Я ще відчуваю смак вина з пластикового стаканчика,
яке я випила з Ізабель Наллей у «Піщаному Їжаку».
Воно було того варте?
Господи. Я розумію лише половину з того, що говорить та жінка.
Але, схоже, усі гроші Вінбурі знаходяться у трастовому фонді.
Тому Ґрір і строчить книгу чи дві книги на рік.
Вона за все платить:
за школи, машини, за пентхауз на Парк Авеню.
А їм зась.
Теґ отримує трохи грошей для інвестицій, та він ніколи не працював.
Що ж, недивно, що Теґ такий…
Нікчема.
Ні, я не це хотів сказати. Я мав на увазі «чудовий хлопець».
Хлопці отримають свої гроші у майбутньому,
але Ґрір не хоче, щоб вони стали таким, як Теґ.
Для Томаса, очевидно, вже запізно.
Але вона казала, що у Бенджі були певні проблеми, коли від був підлітком.
Він устрявав у бійки, його виганяли, він змінював школи.
Так.
-Його важко розкусити. -Так.
А Вілл…
Він дуже тривожний, знервований, напружений
і геть не ладнає з Теґом.
Хлоє, ходи сюди.
Хочу познайомити тебе зі своєю дочкою.
Це детективка Генрі.
Привіт.
«Привіт?»
Вона мені подобається. Дуже мила.
-Якісно грюкнула. Подобається вона мені. -Так.
-Ніяк не звикну до цього звука. -Ні?
Ні, але він весь час повторюється.
Невже? У моєму домі такого нема.
Що ж це таке?
-Чудово. -Почнімо з бургундського?
Не знаю. На смак не відгонить пліснявою?
Хліб. Якщо бажаєте.
Шутере? Це ти…
-Ти прийшов. -Так.
Повернення блудного сина.
Будь ласка.
Де ти був, старий?
У поліції.
Усе гаразд. Вони лише хотіли поговорити.
Усе буде добре.
Принесу решту їжі.
Ґрір?
-Що сталося? -Я нічого не сказав про гроші.
-Присягаюся. -Добре.
Мені хвилюватися?
Ні. Ґосю, такий апетитний вигляд!
Гаразд, думаю, нам усім треба добре поїсти.
Я б краще добре випила.
Звісно.
Ґосю, ти чарівниця.
Це надзвичайно. Не знаю, що б ми без тебе робили. Браво.
Це правда!
Так. Дякуємо, Ґосю.
Усе гаразд?
Смачного!
Так!
Ізабель, як тобі твій готель?
Жахливо!
Вони подають вино в маленьких пластикових пляшках.
Це краще, ніж нічого.
Так. Безумовно.
Усі журнали пишуть про Нантакет. Але ж я і є на Нантакеті.
Треба було купити книжку в аеропорту,
але я не очікувала так багато, як це сказати…
-Вільного часу. -Так. Вільного часу.
Ти очікувала більше активностей?
Коли ми з Томом були на Перрот-Кей, я купила «Смерть у Ґринвічі»,
я читала її три рази. Вона не втрачає актуальності.
Томе.
-Мої книги в аеропорту. Жах. -Знаю. Кошмар.
Але це 30% продажу.
Звісно. Ми маємо грати за правилами.
Навіть якщо я відчуваю, що штампую їх, мов Doritos.
-Люди люблять Doritos. -Саме так.
-Я люблю Doritos. -Так і є.
Тобто я любила, коли ще могла ними поласувати.
Маєш рацію, Карен. Я теж іноді люблю з'їсти Doritos.
Так, буває.
Ми з Карен їли чипси з вином щовечора під час медового місяця
на тому чудовому маленькому пляжі, прямо на піску. Було неймовірно.
Як у раю.
-Мило! -Схоже на те.
Нащо підписувати угоди про нерозголошення?
Перепрошую?
Нащо ви просите підписувати юридичні документи,
які забороняють говорити про те, що тут коїться?
-Амеліє, ми про це говорили. -Та все гаразд.
Треба призвичаїтися до багатьох речей.
Одна з причин, чому ми…
Що сталося з Мей Пратт?
Це хороше питання.
Бенджі, про що вона говорить?
-Мей Пратт? -Я не знаю.
Люба.
Що з нею сталося?
Амеліє.
Якщо її зникнення ніяк не пов'язане з вами,
нащо людям підписувати угоду про нерозголошення?
-Так, це дуже дивно. Чому… -Чому ніхто про це не говорить?
Припини.
Бенджі, ти не попросиш свою наречену припинити базікати?
-Кого ви захищаєте? -Кого я захищаю?
Що ж, думаю, предмет розмови вичерпано, серйозно.
Хто така Мей Пратт?
Очевидно, ні.
Так, тату. Хто така Мей Пратт?
Іди нахрін, Томе.
Що відбувається? Ви про що?
Нічого. Усе добре, Вілле.
-Татко її трахав, Вілле. -Томе!
Томасе, нащо було казати щось подібне?
Бо це правда.
Бо твій син — невпевнений у собі нікчема, ось чому.
Можеш не курити за столом, будь ласка?
Вибач, люба.
Кого трахав тато?
Наприклад, Мей.
-Годі вже! Він забагато випив. -Боже.
-Це неправда. -Не слухай його, Вілле.
-Це неправда. -Це правда!
І коли татко її покинув…
-Ти забагато випив. -…вона хотіла вкоротити собі віку, матусю.
-Що за… -Пам'ятаєш?
Тож мама й тато вивалили свої кредитки…
Томе.
…і залагодили все фінансово, щоб не довелося йти до суду.
Еге ж?
-Добре. -І тому ти її більше ніколи не бачив.
Він не тямить, що говорить, Вільяме.
Ти сказала мені, що вона… звільнилася. Ти мені так сказала.
Вона звільнилася.
Я вам в біса не вірю.
Ідіть нахрін. Усі ви. Особливо ти! Козел.
Я люблю шаблі.
Тобто зазвичай я п'ю італійські білі сорти, але яка різниця.
Шаблі — це шардоне,
але не все шардоне — це шаблі, еге ж?
Ти не збираєшся перевірити, чи з ним усе добре?
Упевнений, він у нормі, люба. Не хвилюйся.
Піди й поглянь на свого сина, Теґу!
-Зроби хоч раз щось! -Так, звісно. Ось, я вже йду.
Як ваше шаблі?
Еббі, чи воно…
Я не п'ю.
Ти не п'єш. Звісно. Ти вагітна.
Але я пам'ятаю, що воно мені до вподоби.
Це неважливо.
Воно огидне. Ні, воно дійсно огидне.
Так.
Воно бридке.
Прошу мене вибачити.
Я правда не знав.
То які ваші улюблені Doritos?
Коли ви ще їх їли.
«Кул Ренч».
Я потелефоную ще раз стосовно тих аналізів.
Глянь. Це точно не схоже на звичайну розмову за коктейлями.
Ні. Він скрізь в її інстаграмі.
Він лайкав кожен її пост протягом року.
Лише у червні я нарахувала 16 емоджі-вогників.
-І що це значить? -Він думав, вона сексі.
Так, це детективка Генрі. Я дзвоню, щоб…
Так.
Добре. Дякую.
Вона точно була вагітна.
Відбитки на ножі для устриць належать Віллу Вінбурі.
Кров на піску — Меррітт Монако та Вілла Вінбурі.
Ти його знайшов?
-Ще ні. -Та ти хоч шукав його?
-Люба, упевнений, із ним усе гаразд. -Вілле!
-Боже. Він дуже засмутився. -Люба, упевнений, він у порядку.
Ти не знаєш його так, як я.
Знаю, що я його не знаю так добре, як ти. Та я впевнений, що він у нормі.
Якщо з ним щось станеться, я тобі цього ніколи не пробачу.
Люба, ми можемо не…
Стули пельку і знайди нашого сина.
Бісове взуття.
Привіт, Вілле.
Трясця, як я їх ненавиджу!
Моя репетиторка французької, Мей,
мій батько її трахав!
І вони це приховали.
Я зробив їй дурнувате серце з паперу.
Там було написано: «Ти гарна».
І вона пішла одразу після того.
Навіть не попрощалася.
Я… Я думав, це через мене.
Думав, що я якось налякав її чи щось подібне…
Не знаю, це мене дуже зачепило.
Він просто моральний виродок!
Гаразд, Вілле, що ти робиш?
Лишаю це місце.
-Що? -Забираюся геть.
Ні. Це погана ідея.
-Ти зі мною? -Ні, це небезпечно!
Вілле, не треба.
Ти не можеш поплисти сам!
На райський острів Нантакет,
бо моя улюблена в світі людина,
моя найкраща подруга Амелія,
виходить заміж на цих вихідних!
Повірити не можу.
Це змусило мене замислитися про дружбу.
-І про те… -Вони не можуть знайти Вілла.
-Справді? -Так.
Усе гаразд?
Піду допоможу його шукати.
Гаразд.
Вілле?
Вільяме! Усе гаразд, любий!
Вільяме!
Це було у Вілла.
Він його ховав.
Міс Сакс, добрий вечір.
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький