ПЕРЕДВЕСІЛЬНА ВЕЧЕРЯ БЕНДЖІ ТА АМЕЛІЇ
Місіс Вінбурі, що б ви сказали своїм трьом синам?
-Вони… -Нащо нам всім наші…
…любов усього мого життя.
І я тебе втрачаю.
Одного вже втратила.
Але цього — ніколи. Ніколи не одружуйся.
-Не хвилюйся. -Лишайся вдома.
Кому треба скиглій, що дзюрить у ліжко.
Старий, годі. Припини.
-Я просто пожартувала, Томасе. -Але ж він дзюрить у ліжко.
-Будь чемним. Бодай прикинься. -Мені було чотири роки.
-Ходімо. -Гаразд. Непогано.
Привіт, Амеліє!
-Ти Меррітт, так? -Так.
Дружка до ваших послуг.
Тож сьогодні перший день решти твого життя з Бенджі,
і ось як сильно я тебе люблю.
-Привіт, майбутні ми! -Привіт!
Будемо відверті, ми це разом дивитимемося.
-Сто відсотків. -Сидітимеш між нами на дивані.
Авжеж, переїду до гостьової кімнати.
-А де в цьому сценарії я? -Ти сидітимеш із нашими сімома дітьми.
От навіщо найкращі друзі.
Десять дітей!
-Десять? -Одинадцять.
Шість. Шість і пес?
Шість і пес? Домовились.
Сподіваюся, ти готовий сьогодні накачатися,
бо завтра ти офіційно станеш одруженим.
-Це правда. -Так.
Вона теж. У неї вище співвідношення ціни до прибутку.
Ти розумієш про що в біса говориш?
Я твоя дружина, я мушу.
За майбутнє.
-За майбутнє. -За майбутнє!
-Будьмо. -Ґося, за що тобі платять?
-Містере Вілле, вам ще не можна. -Агов!
А мені можна.
-Будьмо, Ґосю. -Будьмо, Ґосю.
Ізабель, ти приїхала.
-Як доїхала? -Ґрір!
Ну, мій готель dégoûtant.
Я ж казала, треба було зупинитися в нас.
Я люблю приватність.
Але ти практично член родини, а тут набагато комфортніше.
Не звертай увагу, я буркотуха.
Радий тут бути.
Томасе, подбай про Ізабель.
Ґрір? Ґрір, потрібна твоя допомога.
Він одержимий.
Як шампанське?
Трохи затепле.
Може, вип'ємо чогось міцнішого?
Так, можливо. Чогось пікантнішого.
Із задоволенням.
Вам це не треба чути.
-Не треба. -А зранку мені слатимуть телеграми, що…
Ми такі раді за вас обох.
За Бенджі та його прекрасну наречену.
Містере та місіс Вінбурі, якісь напуття для молодят?
Ну ж бо. Так.
Якщо вам поталанить бодай наполовину, як нам із мамою,
ви житимете разом дуже довго й щасливо.
-Будьмо, Бі. Любимо тебе. -Так.
Ми тебе любимо!
За наречених. Із передоднем весілля!
Привіт! Із передоднем весілля!
Кохаю цю жінку до смерті.
Зняв? До смерті.
Рятуйте!
Поліція Нантакету. Заступник шерифа Карл.
Де?
-Алло. -Привіт, шерифе. Це Карл.
-Що таке, Карле? -У нас потопельник.
Що ж, і тебе вітаю із четвертим липня, заступнику.
Хлоє.
Привіт. Думаю, твоє замовлення кейтерингу буде скасовано.
Скасовано? Чому?
Сьогодні ніхто не одружиться.
Дехто загинув.
Що? Хто?
Мені треба йти.
Я приїхав сюди одразу після шостої.
Я одразу перевіряю територію, переконуюся,
що все було доставлено,
вона просто стояла там, над тілом, заціпеніла.
Шерифе Картере.
Офіцерко Генрі. Ден Картер. Це Роджер Пелтон, організатор весілля.
Детективка Генрі, ви це знаєте.
Що ж, Роджере, прокурор округу прислав нам няньку.
Уперше літали на гелікоптері?
Ні, мені просто треба випити кави.
У гелікоптері кави не подавали.
Як добре ви познайомилися з міс Сакс під час планування весілля?
Чесно кажучи, в основному я мав справу з Ґрір.
Ґрір…
Ґаррісон Вінбурі.
Це її будинок?
Він належить сім'ї її чоловіка уже п'ять поколінь.
Раніше тут було більше земель.
-Що сталося? -Класична американська трагедія.
П'яна паршива вівця все програла.
Ну, очевидно, що не все.
Дякую, містере Пелтоне.
-Містере Пелтоне, будь ласка, сідайте. -Гаразд.
-Детективка підійде до вас за хвилину. -Гаразд.
Детективка скоро підійде.
Дякую.
Дім Вінбурі, Саммерленд, —
це затишний котедж біля моря, вартістю в 40 мільйонів доларів.
У місіс Ґрір є кімната для загортання подарунків.
Але я загортаю усі подарунки в себе в кімнаті.
Вони багаті.
Можуть організовувати оргії з дітьми — настільки багаті.
Якщо їм нудно, можуть купити мавпу — настільки багаті.
Можуть вбити, і їм це зійде з рук — настільки багаті.
ЧУДОВА ПАРА
Міс Сакс?
Я детективка Ніккі Генрі. Це шериф Ден Картер.
У нас до вас кілька питань.
Чому ви у весільній сукні?
Весілля мало початися сьогодні пообіді.
Можете розказати, як ви порізали ногу, міс Сакс?
-Пам'ятаєте, звідки той… -Вона…
У неї шок.
Я приніс трохи гарячого чаю.
Ми б хотіли знати, що вчора сталося.
ДОБРОГО РАНКУ, МАЙБУТНЯ ДРУЖИНО! КОХАЮ ТЕБЕ
Можна щоб всі стільці були принесені сюди?
Не лише ці, усі, вони всі мають бути біля будинку.
-Вино вже біля воріт. -Добре.
Вони так кажуть.
Амеліє.
Хіба я не дала тобі халат із емблемою родини?
Так, дали.
Там було сонечко.
Що?
Сонечко.
Ясно.
Ґрір?
Вона…
Як це сказати…
Мітла?
Ні, скалка.
Скалка в дупі.
Чи хлопці бояться місіс Ґрір?
Звісно.
Усі троє.
Але без страху немає контролю.
Ґосю?
Треба подзвонити в розсадник Каті,
щоб у таку спеку замінити півонії на троянди.
Так, місіс Ґрір.
-Доброго ранку. -Так.
Якщо вже на те пішло, то я бачила чудові гвоздики
у «Стоп енд Шоп» у Салемі.
Що?
-Жартую. -Дотепно.
Доброго ранку, дотепнице.
Тобі пасує.
Упевнена, що б ми не обрали, буде чудово.
Не переймайся через дрібниці, Ґрірі.
Так, Амелія ніколи через них не переймається.
Тому вона й виходить за тебе, крихітний піструне.
Агов!
-Гаразд. Як діти. -Не марнуйте хороші вуглеводи.
Кому треба та сукня, еге ж?
Ґосю, можна мені мій чіа-пудинг?
Він у…
Ось. Просіть і отримаєте.
Дякую.
Будь ласка.
-Закуска. -Ням-ням.
Ти ж знаєш, що то майже все вітаміни?
Але які з них? У цьому й веселощі.
Вілле, зіграємо в рулетку? Додамо трохи амфетамінчиків?
Я свої продав.
Що за мила зграйка примхливих діточок.
Дякую.
-Ваш сік, містере Теґу. -Дякую, Ґосю. Дякую.
-Усе гаразд? -Трохи на нервах, справ повно.
Глянь-но.
-Ти чудово все робиш. -Ну ж бо.
-Теґу, ти мокрий. -Я знаю.
Ні, ти… Будь ласка!
Послухай, усе буде ідеально.
Бо це все робила ти.
І всі вони будуть у захваті від тебе.
Ясно. Добре.
Агов, народе. Тут же юний Вілл.
Дафні його щойно покинула.
-Покинула? -Що?
Годі вам.
Покинула тебе, як непотріб, друже.
Це було обопільне рішення, це нічого не значить!
Дякувати Богу.
Вілле?
-Це правда. -Що?
-Боже. -Припини!
Так і є. Ти казала, що вона стерво.
Вона стерво.
Вілле.
Вілле, я не казала, що вона стерво.
Знову Меррітт?
Так.
Дружка.
Тривога через розлуку.
Ага.
Я відповім на дзвінок.
Котра з них була Дафні?
-Великий ніс, маленькі цицьки. -Томе!
Достобіса висока.
-Волейболістка? -Вона.
Шкода, вона мені подобалася.
У зелений сік містера Теґа я додаю листову капусту для клітковини,
мигдальне молоко для протеїну, яблуко, щоб підсолодити,
і горілку для настрою.
Ґося так сильно хоче трахнути Теґа.
Закладаюся, що вона мастурбує на його дитяче фото,
яке тримає біля ліжка.
Татко.
Про нього можна багато сказати,
та я скажу вам те, із чим не посперечаєшся,
він достобіса гарний.
Я б його трахнула.
Ну, я…
схоже, так і зробила.
Теґ Вінбурі, татко, якого б я трахнула.
Керол?
Перепрошую, що змусила чекати.
-Ні-ні. Усе гаразд. -Неспокійний ранок.
Розумію.
-Я принесла обручки. -Дякую.
Ідеально.
-Прості, стримані. -Чудово.
Люба?
-Тобі не сподобалося? -Що не сподобалося?
Браслет.
Теґ так довго його для тебе вибирав.
Невеличкий золотий браслет із витонченими паве-діамантами.
-Браслет! Так, звісно. -Так.
-Ні, він мені сподобався. -Невеличкий золотий браслет. Добре.
Добре.
-У мене ще купа справ. -Звісно.
-Але дозволь мені… -Не переймайся.
-Що ж, мені треба поквапитися. -Звісно, люба.
Ґося проведе тебе, до зустрічі наступного тижня.
Гаразд, удачі завтра.
ЮВЕЛІРНА МАЙСТЕРНЯ «АЙЛЕНД»
БРАСЛЕТ ЗОЛОТИЙ З ПАВЕ-ДІАМАНТАМИ УСЬОГО: 18 476 ДОЛАРІВ
Боже.
-Привіт. -Привіт.
Привіт.
Усе гаразд?
Так, усе добре.
Просто роблю дещо для твого батька.
Маєш хвилинку?
Звісно, любий.
Добре, сьогодні вранці,
думаю, ти була не дуже чемна з Амелією,
і мені б хотілося, щоб ти ліпше старалася.
Я? Ліпше старалася? Годі тобі.
Годі, Бене. Це вона розгулювала довкола в ліфчику й спідньому,
я говорю про те, що вона має відповідати твоєму…
Показувати, що нова родина їй небайдужа.
Виявляти повагу.
Гаразд, слухай,
так, вона не така, як ви, еге ж?
Але їй небайдужа твоя думка.
Вона просто не надає значення тим самим речам, що й ти.
Яким речам?
Не знаю, наприклад, із ким ти ходила до школи
чи якого кольору вхідні двері,
чи є ти у списку запрошених на весілля Малії на Мартас-Віньярд.
То Малія Обама виходить заміж? Чудово, еге ж?
-Неймовірно. -Як я сказав, вона інша.
Та її батьки гарно її виховали.
І їм ніхто не допомагав.
І я думаю, що…
Що, на відміну від твоїх батьків? На відміну від нас?
Ти не думаєш, що ми тебе добре виховали? Годі.
Іноді бувало, звісно. Але я не це хочу сказати.
Бендже.
Послухай.
Зрозуміло, що ти її обожнюєш.
Я маю бути впевнена, що вона так само обожнює тебе.
Сьогодні передвесільна вечеря.
-Що ще… -Мені треба це сказати?
Коли я приїхала сюди,
до Нантакету, щоб познайомитися з сім'єю твого батька,
знаєш, що я зробила?
Я пішла й придбала новий гардероб,
я навчилася, як відкривати лобстера.
Я вивчала Тома Вулфа.
Ну, я можу сказати їй старатися ліпше.
Так, я попрошу її повністю вдягатися зранку.
-Вибач. Бендже, послухай. -Змушу прочитати «Вогнище марнославства».
Мені однаково.
Однаково, чи вона з Гарварду чи з університету Маямі.
Університету Маямі в Огайо, мамо! Ясно?
Там найкращий курс зоології в країні,
і вона вчилася там на повну стипендію!
Я цього не знала. Знаєш чому?
Бо вона ніколи не виявляла жодного інтересу до участі в тому,
щоб бути частиною твоєї родини.
Мені важливо, щоб вона тебе кохала.
Ти зробила свій вибір. Звісно.
Яка дурна дівчина. Думаю, вона вважала, що одруження зі мною буде достатньо.
Що ж, я скажу тобі, що недостатньо. Справді.
Не на довгу перспективу.
-Гаразд. -Гаразд.
Хай йому грець, Ґрір. Замовкни.
Привіт, Енід.
Ґрір, люба.
Я тебе не затримуватиму, у тебе завтра весілля.
Хотіла перевірити, чи ти готова до презентації книги наступного тижня?
Ви з Теґом готові до інтерв'ю журналу People?
Думаю, заголовок буде: «Чудова пара».
Я думала про все це, Енід, і я просто…
Я би хотіла відмежувати нас
від цієї зацикленості на «Чудовій парі». Це сміховинно.
Ми всі прагнемо чогось неможливого, ось чому ми читаємо художню літературу.
Я не знаю, чого їх і досі це цікавить.
Ми вже сто років одружені.
Їм цікаво, бо ви одружені уже 29 років.
Ви для них Деш і Доллі. Це частина вашого образу.
Ясно.
Ґрір, у тебе все гаразд?
Так. Маю йти. Дякую, Енід.
БРОДЕРІК ҐРЕМ
Не можу сказати, знала Ґрір чи ні,
та якщо таки знала, вона це вміло приховувала.
Вони ніколи не розкриває свої карти.
Ти ніколи не знаєш, що саме Ґрір про тебе думає.
Я маю на увазі,
насправді,
звісно.
Але
заради неї я би зробив усе.
Ну, може, не все.
Але багацько.
Вона неймовірна.
Дякую, що поїхав зі мною по моїх батьків.
Та я з радістю.
І я хочу, аби вони відчули гостинність, це важливо.
КНИГАРНЯ «МІТЧЕЛЗ»
ҐРІР ҐАРРІСОН ВІНБУРІ «СМЕРТЬ У ДУБАЇ»
Сподіваюся, вони встигли.
Останніми днями
через рак мама не дуже уважна до таких дрібничок,
як час відправлення чи щось подібне.
Тато занадто зайнятий, щоб дбати про неї.
Упевнений, він би подзвонив. Вони приїдуть.
Стосовно моєї мами…
Вона дуже всього соромиться.
Вона ніколи не знімає свою перуку.
Певно, думає, що як зніме,
усі одразу помітять, що вона хвора.
Обіцяю не згадувати про перуку.
Супер.
Можна дещо спитати? Твоя мама курить?
Типу травичку?
-Так. -Ні.
-Конопляні желейки? -Ні.
Вона хоч пробувала канабідіол?
-Не думаю. -Боже. Ніхто їй про це не сказав.
Це ж натуральне знеболювальне.
Так. Коли в мого батька був рак простати, ми підсипали йому трохи в пластівці.
Он вони! Мамо! Тату!
-Люба! -Мамо! Тату! Привіт!
-Привіт, сонечку! -Наречена! А ось і наречена!
-Привіт, люба. -Привіт, серденьку.
-Ви тут! -Нам вдалося.
-Так, вдалося. -Мамо, тату, пам'ятаєте Теґа?
-Вітаю. -Так приємно тебе знову бачити.
Я теж радий тебе знову бачити.
Брюсе.
-Ходімо? -Звісно.
-Я візьму речі. -Не треба.
Я понесу.
-Як доїхали? -Добре.
Справді?
-На поромі була велика черга? -Так.
Глянь-но. Це він?
-Це ваш будинок? -Так.
Саммерленд, так?
-Ось де він! -Привіт!
Як справи?
-У нас усе добре. -Привіт, Бенджі.
Ласкаво просимо! Привіт, Брюсе.
-Я дуже рада, що ви приїхали. -Привіт, Ґрір.
-Вітаю. -Радий зустрічі.
-Карен, поїздка не завдала вам труднощів? -Привіт, я Еббі.
-Ні, вона була чудова. -Радий знайомству.
-Дякую. -Привіт.
Я хотіла привезти це вам. Тобто всім вам.
-Як мило. Усім нам. -Не дякуйте.
-Я Еббі. -Привіт.
Рада, що ми змогли скоригувати плани на четверте липня, щоб бути тут.
Якщо погода не підведе, може, прогуляємося пізніше до міста?
Звісно. Брюсе, ти граєш у гольф?
Ні, не граю.
Ну, ти зможеш швидко навчитися, любий. Він дуже спортивний.
Не думаю, що цьому можна навчитися, Вілле, давай-но.
Трохи напоїв, щоб освіжитися.
-Напої для вас. -Ого, як у готелі.
Ми приготували ожиновий мартіні.
-Це мохіто. -Мохіто?
Це як винний коктейль, але краще.
-Це не схоже на винний коктейль. -Замовкни, Томе.
-Тобі сподобається, мамо. Спробуй. -Добре.
Народ із Християнської асоціації молодих людей захоче побачити фото.
Може, зробимо…
-Так! Ну-бо! -Звісно.
Дякую.
Хочете фото на тлі будинку?
-Так, було б чудово. -Усі ставайте.
-Буде груповий знімок. -Так.
Вілле. Добре, скажіть «сир».
-Сир! -Сир!
-Є. -Дякую, люба.
А ось і дружка!
Я так сумую без тебе, і це я лише щойно приїхала.
Привіт. Дружба приїхав.
-Привіт! -Як ти, старий?
-Усе гаразд. -А ти як?
-Чудово. -Ти в нормі?
Так.
-Ну привіт! -Шутере.
Радий, що будеш дружбою? Я б тішився, якби мене покликали.
Ти ж не був моїм дружбою.
Чекай-но, ти був, але нічого. Усе гаразд. Усе норм.
Ти антидружба, тож…
-Дотепно. Непогано. -Без образ.
Шутере, я не знала, що ви приїдете разом.
Він був на стоянці таксі і напросився, щоб я його підвезла.
Велика послуга нареченому.
Шуте, а мене обіймеш?
Агов, а ось і Великий Брюс!
Дякую.
-Елейн, забери це. -Так, пані.
Ми посунули дату весілля, щоб урахувати графік місіс Сакс, котра помирає,
а вона привезла банани з супермаркету.
Сьогодні передвесільна вечеря, народе!
Можете повірити?
Зараз я біля цього крутого басейну,
тож не пропустіть, і я повернуся із захопливими новинами.
Агов, Шутере.
Сфотографуємося разом.
-Не відповідай. -ДЛ?
Це хлопець, із яким я іноді сплю.
Ім'я несправжнє. Ніхто не світить справжні імена.
-Так, це всі знають. -Так.
Гаразд.
-Добре. -Усе гаразд?
Так. Що, я…
Його щойно покинула дівчина.
Старий, годі. У нас не клеїлося, і ми разом вирішили, що…
Що? Ні, це якась маячня.
Я її приб'ю. Вона дурепа.
-Сфотографуємося разом? -Так.
Зробиш фото?
Дівчата твого віку — мої підписниці.
Добре, зараз я дуже сміятимуся, наче ти сказав щось смішне.
-Дівчатам подобаються веселі хлопці. -Добре.
-Дай гляну, гарно? -Мило. Ось.
Так мило!
Я тебе відмічу?
-Так. -Добре.
-Вілле. -Що?
Ходімо.
У тебе класні туфлі.
Дякую.
-Добре, ще побачимося. -До зустрічі, Вілле.
Бувай.
Меррітт була, як би це сказати, не salope.
Я би не сказала, що вона була шльондрою, але вона…
Думаю, вона… Вона любить гарно провести час.
Я якось бачила Меррітт на вечірці в Нью-Йорку,
ще до Амелії й Бенджі.
Вона зустрічалася з босом мого друга із «Сотбі».
Він був багатенький і метр-шістдесят на зріст.
Упевнена, вони були закохані.
Лише одне можу сказати напевно:
я її ніколи не трахав.
Не розумію, чому ви двоє ховаєтеся.
Це корито отримує більше уваги, ніж я.
Мов доглянута жінка.
Дякую.
-Великий день для Бенджі. -Так.
Завтра наш блакитноокий хлопчик стане чоловіком.
Не те щоб шлюб був якоюсь посвятою у чоловіки чи щось подібне.
Принаймні не для мене.
Еббі міцно тримає мене за яйця.
Я обіцяв їй, що ми купимо нову квартиру.
Слухай. Мені треба позика.
Це тимчасово.
Трошки прогорів на фондовому ринку.
Господи.
Я ніколи не забуду вираз обличчя Ніка,
коли я приїхав в Ґротон по цю штуку.
Він вклав у неї всю душу.
Ти лиш поглянь на цю інкрустацію.
Він аж сяяв від гордості, так хотів, щоб вона плавала з його ім'ям.
Схоже, що він дійсно вклав багато часу.
Бо він знав, що воно того варте.
Він випустив свою крихітку у світ
і він знав, що вона себе покаже.
А не…
не піде на дно, мов бісовий камінь.
Зрозумів?
Господи.
Ґрір наче хоче, щоб я все кинула.
Та хай вона йде до біса.
Вона сноб у квадраті.
Закладаюся, вона вийшла за Теґа заради його родового імені,
щоб обкладинки її книжок виглядали крутіше.
Я назвала її Ґрірі сьогодні вранці.
Вона би дуже розлютилася,
якби хтось намагався прилаштуватися до її дупи.
Ні!
Не хочу думати про дупу Ґрір.
Але тепер я думаю. Там точно все вибілено й поголено.
Точно.
Я тебе бачу, стерво.
Добре, розказуй.
Що насправді відбувається?
Добре.
Ти коли-небудь кохала когось настільки сильно,
що була б ладна на все, щоб бути разом?
Не знаю, чи відчуваю це до Бенджі.
Добре.
Але ж це не лише через його паскудну матір?
-Бо ти не за неї заміж ідеш. -Ні, я знаю, що мені пощастило.
Це ж Бенджі. Він…
такий добрий
і привабливий.
-Такий багатий. Боже, вибач. -Припини.
Не треба так.
-Я його кохаю, ти це знаєш. -Вибач. Я знаю.
Але…
хіба я не повинна…
втратити голову?
Ну,
наче коли ми разом, щоб мені необхідно було його торкатися.
А коли ми не разом, то я б фантазувала
про наступний раз, коли ми будемо разом.
Здається, я знаю, що відбувається.
-Знаєш? -Так, це страх.
Це нормально.
Не переймайся.
Так. Ти маєш рацію.
Та й навіть якби я хотіла все покинути, тепер це вже неможливо.
Мала, ти можеш робити усе, що схочеш.
І я тебе завжди підтримаю. Ясно?
Але…
Ти ж не хочеш справді розірвати заручини?
Ти ж це не заради своєї мами робиш?
Ні.
Не заради неї.
ПІШОВ ПЛАВАТИ КОХАЮ ТЕБЕ
УВАГА: НЕБЕЗПЕЧНІ ЛІКИ
Ось.
-Усе гаразд? -Спішилася!
Вибач.
Гаразд. Кому кинути?
Привіт.
Усе гаразд.
Агов…
Із передоднем весілля.
Боже мій.
-Бенджі. -Подобається?
Дуже!
Я наче якась королева.
Вона ще не висохла, тож…
Гаразд.
І ти таки королева.
-Так, авжеж. -Так і є.
Сюди.
Я найщасливіший чоловік, бо одружуюся з тобою.
Люблю, коли ти пахнеш фарбою.
Сюди.
Що?
Нічого.
-Що я зробив? -Нічого.
Ти ідеальний, я тебе не варта.
Ідеальний?
Гаразд.
Через що це?
Бо…
Усе добре.
Хай йому грець.
Я знаю, Ґрір думала, вони заручилися занадто швидко.
Амелія та Бенджі познайомилися минулого року.
Якийсь волонтерський захід у зоопарку.
Місіс Амелія сама миє посуд.
Це неприпустимо.
Я ж не ходжу до неї на роботу в зоопарк, щоб гладити тварин.
Міс Сакс мила.
Але вона з Істона в Пенсільванії.
Гаразд, як вам пояснити?
Мономой — не її природне середовище.
Кажу вам!
Вона, не вагаючись, залізла в осине гніздо.
А там можуть вжалити.
Він такий: «Не на моє весілля». Із передоднем весілля!
Кохаю цю жінку до смерті. Зняв?
Схоже, цей ніж було знайдено біля місця вбивства.
Криміналісти його перевіряють.
Просвіти мене, що це за ніж?
Ніж для устриць.
То цим відкривають устриці?
Ти ніколи раніше не бачила ніж для устриць?
Знаєш що, Карле?
Я тебе щойно зустріла, і ти мені вже не подобаєшся.
Узагалі.
Навіть моя дочка знає, як відкривати устриці.
Шерифе, вона якась дратівлива. Може, даси їй цукерку?
Боже. Знаєш, Карле, я доросла жінка.
Мені не треба давати їжу.
Може, пончик.
Добре, знаєш, це я візьму. Дякую.
-Це мило з твого боку. -Мені не потрібен пончик.
Боже мій!
-Скажи? -До біса тих устриць.
Це найкращий пончик, який я колись куштувала!
Кохаю цю жінку до смерті. Зняв?
Тут же люди!
Будьмо!
-Будьмо! -Будьмо!
Привіт.
Усім привіт.
Так, промова.
Ого, дякую.
Я Меррітт Монако, дружка Амелії.
Ласкаво просимо на передвесільну вечерю Амелії та Бенджі!
Я дуже рада бути сьогодні тут і святкувати справжнє кохання.
Не думаю, що я знала, що це, доки не зустріла Амелію.
Не думаю, що в світі існує ще хтось,
хто б сидів зі мною на телефоні всю ніч,
читаючи мені плітки, доки я не засну.
Тож за мою ідеальну Амелію та за її Бенджі, люблю вас.
Так! Будьмо!
Дехто з вас це вже знає, ми з Амелією познайомилися в зоопарку.
Вона там працювала, дбала про змій.
А я допомагав другу наглядати за дитиною в суботу,
і ми вирішили піти в зоопарк.
І ось я побачив, як Амелія згодовує живого щура велетенському пітону.
Вона говорить про це із такою пристрастю,
що я не можу відірвати очей.
Наступні п'ять тижнів я ходив туди щосуботи.
Я мав щось їй сказати.
Я такий підходжу і кажу: «Любиш змій?»
А вона відповідає: «Та ні, не дуже, але я скажу тобі, що я люблю».
І вона дозволяє мені купити їй каву в кафетерії.
А потім повертається до мене і каже:
«Ти знав, що пінгвіни…
пінгвіни знаходять пару на все життя?»
А я кажу: «Ні, але тепер знаю».
І я зрозумів,
що за останні п'ять тижнів я перетворився на пінгвіна.
І Амелія моя пара на все життя.
Кохаю тебе і не можу дочекатися завтра, щоб одружитися з тобою.
Люблю вас усіх!
-Ти говорив із батьком? -Так, я його попросив. Усе гаразд.
Квартиру у Бересфорді притримають лише до кінця місяця.
-Я знаю. Добре. -Я маю жити в тій будівлі.
-Мені нагадати тобі, що я… -Вагітна?
Ти вагітна?
Так, усе гаразд.
До кінця місяця.
Боже.
І він виходить назовні, а його мати порпається у смітті.
Він такий: «Мамо, що ти робиш? Ти знову куриш мет?»
А вона: «Ні, я шукаю свої зуби».
Агов, друже, а що це за лесбійські танці?
Вони колись спали одна з одною?
Це ж не означає, що вона тебе не кохає.
Ми знаємо, вона любить твої гроші.
Томе. Замовкни.
Що? Вони всі ласі на гроші.
Але моя дружина принаймні вписується у кляте тло.
Дотепно. Дійсно, чому ж Бенджі не вибрав тебе дружбою?
Дотепно. Непогано.
Томасе.
Піди поплавай.
Освіжися трохи.
-Так, може, я так і зроблю. -Так, давай.
Меррітт!
Рятуйте!
Допоможіть!
Сюди!
Допоможіть мені!
Допоможіть!
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький