ALLE KARAKTERER OG HENDELSER VIST I SERIEN, ER FIKSJON.
ENHVER LIKHET MED FAKTISKE HENDELSER ELLER PERSONER
ER RENT TILFELDIG.
Tamar, hør på meg. Mohammadi er på vei.
Kom deg til helvete vekk nå!
Er han død?
Du drepte ham! Du drepte ham!
Du drepte ham!
Gutten min…
-Du drepte ham! -Ro deg ned, kjære.
Jeg vil ingenting mer.
-Jeg vil ikke leve lenger. -Kom hit.
Herregud, hjelp meg.
Beklager, men jeg må be dere gå rolig herfra.
Takk, alle sammen. Gå hjem.
Ja?
Jeg er på vei til ulykkesstedet.
Ja. For en tragedie.
Det er noe som ikke stemmer. Gutten var en dyktig bilfører.
Så hva tror du?
At det ikke var en ulykke. Og at Ali ikke begikk selvmord.
Men nå som Ali er død, er du vår beste ekspert på Mossad.
Jeg trenger hjelp.
Ja vel.
Absolutt.
… av den nyutnevnte øverstkommanderende for Revolusjonsgarden,
har øverste leders kontor sendt en offisiell kondolanse.
Peyman Mohammadi…
Hvorfor? Jeg tagg deg om ikke å gjøre det.
Det var det riktige.
Du drepte en uskyldig mann.
-Ingen i den familien er uskyldige! -Fordi han var betatt av meg.
Du byttet parasitten til feil bil.
Milad fulgte mine ordre. Om noen er skyldig, er det meg.
Hvorfor stoppet du ikke? Det kunne ikke gå.
Det er ham.
Så… Hva skjer nå?
Hva sier hjernen?
-Ingen avgjørelse er tatt. -Dere lar ham leve.
De oppdager snart at det ikke var en ulykke.
Og snart finner de ut resten.
Og da blir jeg henrettet.
Vi skal prøve å få deg og Nahid ut av landet.
Ikke fornærm meg.
Jeg sier det nå.
Om dere ikke fullfører jobben, vil ingen av dere forlate Iran i live.
Dette er ikke tidspunktet for trusler. Hvis du har en idé, er vi lutter øre.
Før begravelsen i morgen
vil familie og venner samles i Mohammadis hus.
De ba meg holde utkikk etter Mossad-aktiviteter der.
Peymans lik vil ligge i bassenghuset utenfor villaen.
På et tidspunkt vil Mohammadi be om å få være alene med sønnen.
Det er muligheten vår.
Det er en underjordisk gang. Den vil føre dere rett til ham.
Hva sier du?
Vi har kommet for langt til å snu.
Greit.
Jeg skal gjøre det.
Greit. Jeg ringer Tel Aviv.
De vil få kalde føtter.
Om ikke nå, så i siste øyeblikk.
Selv om de trekker seg, må jævelen dø.
For vår skyld og for Irans skyld.
Å slå til mot ham under sønnens begravelse blir et diplomatisk mareritt.
Kriger har startet for mindre.
Så snart Sepah finner ut hvordan Peyman døde,
får vi aldri en sånn tilgang til Mohammadi igjen.
Han er knust. Om vi går riktig fram,
kan vi få en avtale med ham via amerikanerne.
Han knekker ikke. Han trekker seg ikke. Det er en profesjonell oppfatning.
Han er ikke typen.
Jeg kjenner typen.
Da vet du hva han er i stand til om vi ikke eliminerer ham.
Svaret er nei. Du hadde sjansen, Marjan.
Du hadde mer enn én, og du mislyktes. Verre. Du laget en røre.
Start evakuering straks.
Det er endelig.
Så?
Vi har grønt lys.
Hvis du tror jeg drepte ham med vilje,
kjenner du meg ikke.
Jeg vet det.
Jeg er redd.
Jeg også.
Jeg stoler ikke på Mossad.
Og jeg stoler ikke på Faraz.
Hvis det går galt, vet du hva du må gjøre.
Ja.
Kjære Nahid, du må bli med meg i Peymans begravelse.
Nei. Det blir for vanskelig. Det blir så mange mennesker. Hele situasjonen…
Ikke si meg imot.
Si at du gjør det.
Min Nahid,
det er ikke trygt her. Jeg vil ha deg nær meg.
Det er den eneste måten å beskytte deg på. Forstår du?
Vær så snill.
USYNLIGE SÅR
PROF. HASSAN MONTAZEMI BLE FØDT I TEHERAN I 1949.
Dette er det nye stoffet. Det er en aerosol.
Den går inn i blodet gjennom luftveiene.
Døden er raskere. Mye mer smertefull.
Jeg kjører deg dit selv.
Hvis noe går galt, skiller vi lag.
Ikke vent på meg.
Du kommer deg ut
og går rett til der fluktbilen står.
Takk for at du har hjulpet meg…
…mer enn én gang.
Lykke til.
Jeg skal få det gjort.
Det vet jeg.
Vær så god.
Sett vesken din her.
Vent.
Vær så god.
Et øyeblikk.
Er det noe i veien?
Det er en dame her som ikke står på listen.
-Jeg er venn av familien. -Vent litt til.
Navnet hennes står ikke på listen.
Det er i orden.
Frøken Ansari, beklager forsinkelsen.
Vær så god.
Hun svarer ikke.
Hva er det med deg?
-Hva gjør du? -Hold kjeft.
-Hallo? -Er du senil?
Du må ha visst at du ikke ville komme unna med dette.
Det var det rette.
La meg fortelle deg det rette. Du skal gå inn dit.
Og så skal du dra henne ut etter håret om du må,
ellers er du død om 15 minutter.
Ikke test meg. Jeg gir deg muligheten bare på grunn av bakgrunnen vår.
Ellers ville du vært i en av Sepahs torturceller alt.
Tro meg, Marjan. Døden er bare begynnelsen.
Jeg skal sørge for at alle barn i Iran kjenner navnet Montazemi.
Din manns ettermæle vil bli som Irans største forræder.
Stopp dette nå, og kanskje,
bare kanskje, lar vi deg forlate Iran i live.
-Hva i helvete gjør du her? -Ikke snakk til meg.
-Du skilte meg og min beste venn. -Det var din egen skyld.
Jeg fikk aldri tatt farvel med ham på grunn av deg.
Neste gang en dame ikke vil ha deg, la være å true henne.
Da vil kanskje folk med litt klasse ikke kutte deg ut.
Ja. Folk med litt klasse.
Fortell hvorfor Garde-agenter er ute etter deg.
Ok. Jeg har hørt nok sludder.
Kjære Leyla. Takk for at du kom. Fatemeh vil snakke med deg.
Kom, er du snill.
Mitt kjære barn.
Takk for at du kom. Jeg vet hvor mye du betydde for ham.
Jeg sørger med deg.
Måtte du aldri føle sorg igjen.
-Faraz. -Hva er det?
Kriminalteknikerne fant noe i vraket.
Hva?
En komponent som ikke skulle vært der. De kan ikke identifisere teknologien.
En spesialist prøver å finne ut av det.
Noen anelse om hva det er?
Si det, du. Du er ekspert på alt om Mossad.
De står bak alt dette.
De trenger meg ved inngangen.
Hallo.
Ja?
Fru Montazemi er ikke invitert, men hun vil snakke med deg.
Ok. Jeg skal ta meg av det.
Hei, fru Montazemi.
Godt å se deg her.
Kom inn. Bli med meg.
-Er du fra vettet? -Jeg beklager, men jeg må inn.
-Det er umulig! -Mine overordnede er urolige.
De vil at jeg skal være der og sørge for at hun handler.
-Hvis hun mislykkes, dreper du henne? -Jeg skal sørge for at det ikke skjer.
Det er for mye som står på spill. Vi kan ikke ta sjanser.
Jeg kan ikke få deg inn.
Din kone lider av sosial angst. Jeg er terapeuten hennes.
Det er fornuftig at jeg eskorterer henne. Du kan forklare hvorfor jeg må være der.
Det er mye å be om,
men alt avhenger av det.
Nahid.
Hva gjør du her?
Hvordan har du det?
Det er for tidlig for meg.
Jeg var sammen med Fatemeh, moren hans.
Uansett hvor mye jeg prøvde å si noe
for å trøste henne…
Jeg fikk ikke fram ett ord.
Det er naturlig.
Hvorfor snakker jeg med deg?
Herre, hjelp oss.
-Er du fra kriminalteknikerne? -Ja, sir.
Tok du med avdødes personlige eiendeler?
Ja.
-La meg se. -Vær så god.
Er dette alt dere fant?
Det er alt de ga oss.
Greit.
Jeg ser på deg og tenker på den framtiden han kunne fått.
Kondolerer så mye.
Måtte Gud gi deg styrke.
Disse siste dagene med deg…
Du gjorde ham lykkelig.
General, de har kommet med den avdøde…
-Du er knyttet til alt dette. -Ikke rør meg.
Det er noe muffens med deg.
Helt siden du dukket opp, har ulykker rammet oss.
-Bli med oss. -Hva?
Du også, frøken. Bli rolig med oss.
-Bli med oss. -Jeg?
Du må bli med rolig.
Du kan gå inn igjen, frøken.
Er det en spøk? Hvorfor?
Vi møtes igjen. Det lover jeg deg!
Slipp meg!
-Hva gjør du her? -Oppdraget er avlyst.
Det er nå det gjelder.
Vi fikk ikke tillatelse fra Tel Aviv. Yulia godkjente det ikke.
Jeg synes hun tar feil, så jeg løy.
Men det er over.
Vi må ut. Nå.
-Hvilket pressmiddel har de? -Amir er i bilen med en pistol mot Milad.
Hvis vi ikke er ute om fem minutter, dør han, og vi er de neste.
-Hun truet med å gi oss til Garden. -Hva med Faraz?
De vil at du skal drepe ham med giften.
Tamar, se på meg.
Sett parfymen på bordet.
Gjør det.
Du hadde rett.
De fikk kalde føtter.
Hørte du meg?
Jeg hørte deg.
Så hva pønsker du på?
Vi tar plan B.
Gå fra oss. Jeg vil være alene med sønnen min.
Min sønn…
Min kjære sønn…
Min sjel… Tilgi meg.
Uten deg har jeg ingenting.
Uten deg er jeg ingenting.
Tilgi meg, min sønn.
Tilgi meg.
Jeg finner ikke Faraz.
Jeg føler meg ikke bra. Jeg besvimer.
Kom og sett deg.
Jeg sa det til ham. Jeg sa at det var for mye for meg.
Bare pust. Du klarer dette.
Jeg kan ikke.
Hvor i helvete ble du av?
Hva?
-Hva er det? -Avdødes personlige eiendeler.
Gi dem til meg.
-Hvorfor det? -Jeg vil gi dem til generalen. Få dem.
Jeg var på vei dit.
Jeg sa at jeg tar meg av det. Gi meg dem. Det er over din rang, Faraz.
Hvis du ikke skjuler noe for meg.
Vær så god.
Gå til Ali og Javad med en gang. Finn ut hva de gjør og hvorfor de er sene.
Pust. Ok?
Hva skal det være for? Løgnene. De meningsløse dødsfallene.
-Du trenger… -Finn Faraz.
-Nei… -Faraz!
Kom inn. Du må sette deg.
Ok. Sett deg.
-Det går bra. -Takk.
Prøv å slappe av.
Takk.
Husker du pusteøvelsene vi gjorde sammen?
Hva har du gjort?
Pust, Marjan.
Pust.
Unnskyld meg. Jeg vet at det passer dårlig.
Jeg tenkte du ville vite det så fort som mulig.
Vite hva?
Kriminalteknikerne fant noe.
Det ser ut til å være en innretning for å ta kontroll over bilen på avstand.
En innretning sionistene bruker.
Vi er sikre på at det var derfor Peymans bil…
Vi vet ikke helt hvordan, men det var årsaken.
Mener du at de udyrene drepte sønnen min?
Det ser sånn ut.
Udyr, jævler. De er æreløse!
Du er mitt vitne.
Dere begge er mine vitner.
Jeg sverger på min ære at jeg skal knuse dem!
Det er Peymans telefon.
Fatemeh?
-Kjære? Hva gjør du? -Jeg er ikke din kjære.
Hvem er du?
Min tante Arezoo, husker du henne?
Hun hilser så mye.
Hva skjedde?
Hva foregår der? Hvor er Tamar?
En eksplosjon i Mohammadis hus. Det er alt vi vet.
Hva med Marjan?
Faraz!
-Det er over. -Elskede.
Det er over.
Det er over, kjære.
Få tak i Marjan!
Er du sikker på at det er her?
Ja.
En sølvfarget bil skal vente på oss der oppe.
Nøklene ligger på venstre forhjul. Jeg tar tingene våre.
Tekst: Evy Hvidsten