ALLE SERIENS PERSONER OG BEGIVENHEDER ER FIKTIVE.
ALLE LIGHEDER MED VIRKELIGHEDEN ER TILFÆLDIGE.
Betty. Min skønne, min elskede.
-Sådan taler du da ikke til mor. -Sludder.
Bare sørg for, at hun kommer sikkert ud til villaen.
Jeg skal køre i den skudsikre bil.
Og jeg vil ikke lade andre køre i hende.
Der kommer nogle vigtige folk til den fest,
så husk at få snakket med alle.
-Hvad er der? -Ikke noget.
Da jeg var på din alder, var jeg allerede oberst. Gift og havde to...
Hold nu op, far. Det har vi talt om.
Jeg skal lige have styr på nogle ting.
Styr på hvad? Du er en voksen mand nu.
Nej nej nej. Ingen skænderier i dag.
-Vi skændes da ikke. -Qasem.
-Hvordan har du det? -Jeg er meget nervøs.
Du skal ikke ødelægge festen med det pjat.
Hvem af dine venner kommer?
De sædvanlige. Farzad, Shervin, hans bror og et par andre.
Husk at give vagterne deres navne.
-Hvad med Yasaman? -Nej.
Mor, lad være med at tale om det nu.
Er der en anden?
-Måske. -Er det rigtigt? Hvem er hun?
Jeg sagde måske. Det er ikke noget fast endnu.
-Kør nu forsigtigt. -Bare rolig.
-Pas nu på. -Ja ja, bare rolig.
Ali er død.
De fandt ham i hans bil.
Skudt i brystet. I Arak.
-Arak? -Der kommer han fra.
Hans forældre bor der.
-Har han aldrig talt om dem? -Måske.
Det ved jeg ikke.
Han ringede til dem, før han døde.
Har han sagt eller gjort noget, hvor han virkede selvmordstruet?
Nej. Aldrig.
Han holdt pistolen i hånden. Den, han blev skudt med.
Men det virker mærkeligt.
Han havde styr på alt. Hvorfor skulle han tage sit eget liv?
Det ved jeg ikke.
Men man ved aldrig.
Var han her i går?
Ja, jeg var syg. Han kom for at se til mig.
Sagde han, hvad han skulle?
-Hjem, troede jeg. -Hvad talte I om?
Ikke noget. Vi snakkede bare. Lidt om arbejdet.
-Og du blev her? -Selvfølgelig. Hvor skulle jeg tage hen?
Jeg er stadig lidt svækket.
Faraz.
Du skal ikke dække over ham. Hvis du ved noget, så sig det.
Havde han problemer?
Jeg ved ingenting.
Ingenting.
Betty holder i garagen. Jeg sætter leechen på. Så styrer vi bilen.
Når du er færdig, tager du af sted. Du skal væk før Sepahs sikkerhedstjek.
-Hej. Undskyld, jeg kommer så sent. -Det er fint. Det var ventetiden værd.
Kom ind.
-Vil du se noget sejt? -Ja.
Af sted.
-Wow, dejligt sted. -Ja. Men jeg savner mit gamle hus.
-I L.A.? -Venice. Lige ved stranden.
Ikke så fint som det her...
...men et hjem.
Kom nu...
Skål.
Min mor sagde altid, at når man flytter væk fra sit hjem, får man aldrig et nyt.
Det ved jeg ikke.
For et par dage siden var jeg enig.
-Hvorfor tager det så lang tid? -Vil du gøre det?
-Koncentrer dig. Vi har travlt. -Så ti stille...
-Hvad? -Ikke noget.
Men vi har jo god tid.
Og du må ikke krølle mit tøj, før jeg møder dine forældre.
Nej, det var synd.
Pis! Sådan noget lort.
-Jeg er næsten færdig. -Nej, Yasaman er kommet.
Luk op! Jeg ved, du er der.
Peyman?
Peyman!
Peyman?
-Ud! Det er for uforudsigeligt. -Jeg er ikke færdig.
-Glem det. Skynd dig ud! -For fanden da.
Hvor længe vil du ignorere mig? Hold nu op!
Hvad laver hun her? Hvad fanden laver I to?
-Hvad vil du? -Dumme skid! Du sagde, vi var sammen.
Jeg har fortalt mine forældre om os.
-Du kan ikke bare dukke op her! -Hvad skulle jeg ellers?
Du svarer jo ikke, når jeg ringer til dig!
-Hvad glor du på? -Lad hende være.
Skal hun med til festen? Det må du ikke gøre mod mig.
Tag det nu roligt.
Du skal ikke røre mig, din sæk!
Er du vanvittig?
-Jeg rørte hende knap nok. -Det er fint.
Ja, gå med dig!
-Jeg har ikke lovet hende noget. -Find ud af, hvad du vil.
-Hun hørte om festen. -Tal med hende. Hun er ked af det.
Jeg ringer til dig. Du kan stadig tage med.
Er den sat til?
Milad?
-Nej. -Hvad? Hvorfor ikke?
Det var for farligt.
Glem det. Jeg gør det selv.
Ring til Marjan. Sig, jeg tager med til festen.
-Hvad synes du? -Det er for farligt.
Pointen var jo, at hun ikke behøvede være der.
Nej, pointen var at dræbe Mohammadi og få det til at ligne et uheld.
At Tamar ikke var der, var kun en bonus.
Mohammadi indgår en aftale med nordkoreanerne i aften.
Så nu spiller vi det kort, du har i ærmet.
Problemet er at få hende ud. Hun bliver et let offer.
Så må det være prisen.
Kælling.
-Hvad vil du? -Vi har brug for din hjælp.
Min hjælp? Du er heldig med, jeg ikke slår dig ihjel.
Du ville selv dø inden.
Det gør mig ondt med din partner.
Selvmord kan være frygtelig svært for de efterladte.
-Hvad mere kræver I af ham? -Det, vi talte om. Aktivt samarbejde.
Ellers sender vi billederne til din chef.
Og det, som nu er i Arak, vil finde vej tilbage til Teheran.
Behold den. Det er nemmere.
-Måske ringer han ikke. -Han skal nok ringe.
Passer det, du sagde?
Hvad?
At en, der forlader sit hjem, aldrig får et nyt.
-Det ved jeg ikke. -Det lød som et af dine numre.
En løgn, der er tæt på sandheden.
-Jeg kan fandeme ikke holde det ud. -Det er sådan, jeg er.
Jeg har aldrig drømt om et almindeligt liv.
Det er ikke et nummer. Jeg gør det, jeg er bedst til.
-Du er den bedste. -Nej!
Det er jeg ikke.
Som agent begik jeg den mest uværdige fejl.
Jeg forelskede mig i målet.
Jeg trak dig med ind i det. Undskyld.
Helt ærligt...
Jeg kunne ikke lade være.
For jeg elsker dig.
Og jeg ønsker ikke, at der sker dig noget.
-Hej. -Hej.
Det er mr. Kamali. Han står for sikkerheden.
Min fars villa er en "steril zone". Derfor er de så strenge.
Mr. Kamali har lovet at gøre det kort og præcist. Ikke?
Naturligvis. Kun nogle få standardspørgsmål.
Kom med mig.
Tamar Rabinyan. Du spekulerer over mine hensigter.
-Hvis du ville, havde du anholdt mig. -Måske.
Måske er der grænser. En mand kan ikke presses uendeligt.
Min partner, Ali, havde luret dig.
Tæt på.
-Han fik dig næsten. -Hvad skete der med ham?
Du er så vred. Vær forsigtig med det.
Jeg havde en tante.
Du husker hende nok.
Du anholdt og hængte hende.
Hvis skyld var det? Du trak hende ind i det.
-Hun var uskyldig. -Ingen er uskyldig!
-Du fortjener, hvad der sker. -Jeg gør mit job
-for at beskytte mit land. -Også mig!
Ved du hvad? Jeg er ikke bange for at blive anholdt eller for at dø.
Var det ikke for min kone...
På den anden side...
Hvad har en mand uden sin pligt og sin ære?
Hvis jeg samarbejder med jer, er hele mit liv en løgn.
Det passer ikke.
Jeg er født her. Min familie kommer herfra.
Vores sprog, vores kultur. Selv den mand, jeg elsker, er herfra.
Nogle gange, og dette er en af dem,
betyder pligt og ære modstand.
Du ser, hvor Mohammadi fører dit land hen.
Hvilken ung og selvsikker agent.
Dygtig med ord,
der skal overtale en efterretningsagent til at forråde sit eget land.
Har du ikke højere tanker om mig?
Er alt i orden?
Ja, alt er fint. Mor jer godt.
Godt at se, du bruger telefonen.
Hvis jeg skal gøre det,
skal du forsikre mig, at I gennemfører det.
Hvad mener du?
-Hvis du manipulerer... -Det gør jeg ikke.
-Vi gør det. -Det håber jeg.
For hvis jeg ryger, ryger du med.
-Er det her, du slår dig løs i dine biler? -Det fede ved det her land.
Klar?
Hej, Sina. Vil du se mine papirer?
Nej, men jeg skal se hendes. Deres papirer, frøken.
Beklager.
Tak.
Lad mig se Deres taske.
Undskyld?
Sina, slap nu af. Hun er blevet godkendt.
Du vil vel ikke sendes til den afghanske grænse?
-Nej. Kør bare ind. Hav en god dag. -Tak.
Hvad er nu det?
Det er løgn!
-Hvad? -Han har bygget en ny bil.
Wow. Sammenlignet med den er Betty et trækæsel.
Han kører fra mig i den.
Peyman? Min dreng.
De sagde, du var her. Hvor er det dejligt at se dig.
Hyggeligt at møde dig. Jeg hedder Fatemeh.
Hyggeligt at møde Dem. Leyla.
-Så er Iran måske slet ikke så slemt. -Mor.
Men hvad er det? Far havde ikke fortalt om en ny bil.
Han har knoklet med den.
Manden er forelsket. Han kører i den, så tit han kan.
Er det ikke noget pjat, de bruger deres tid på?
Kom. Lad os gå ind og hilse på gæsterne.
Kom nu.
Kom så. Folk glæder sig til at se dig, Peyman.
Lov mig at huske deres navne.
Sikke et smukt hus.
-Arkitekturen er storslået. -Du har vist blik for den slags.
Din tanter er her.
-Der. -Goddag.
Der er du, Peyman! Kom og giv tante et knus! Velkommen hjem.
Det er min veninde, Leyla. Det er min tante Zohreh.
Nå, en "veninde". Goddag.
Sikke en dejlig pige.
-Frøken Leyla. -Goddag.
-Velkommen til. -Bare føl dig hjemme.
Nu er generalen her.
Jeg vil hilse på Qasem, hvis vagten giver mig lov.
Vi har et problem.
Mohammadi skal ikke køre i Betty. Han har bygget en ny bil.
For helvede, Mohammadi.
Alle bilerne er bygget ud fra almindelige japanske modeller.
Du kan sagtens sætte leechen på. Især efter jeg har indstillet den.
-Send et billede, når du er derinde. -Jeg er på vej.
Tak. Vi er heldige. Den er meget nem at installere.
-Er den online? -Den søger.
Pas på med bilen.
-Milad? -Søger stadig.
Kom.
Du tager den der.
Åh, det var godt.
-Så kan I hjælpe mig. -Hvad sker der?
Jeg tabte min ørering på vej herud. Den ser sådan her ud.
Den må være faldet ud i bilen.
-Hvor tabte De den? -Her et sted.
Jeg kan ikke se den.
Sådan. Jeg har IP-adressen. Forbindelsen er stabil.
Den er her ikke...
-Hvem ved, hvor den kan være? -Hvad er det?
Jeg fandt den.
Hvor heldigt. Du er min redning.
-Det var så lidt. -Tusind tak.
Bær den ud. Leyla!
Der er du. Jeg ledte efter dig.
Det er så dejligt at have ham hjemme.
Det forstår jeg godt.
Har du og din mor et nært forhold?
Meget nært. Jeg savner hende.
-Hun bor i Qatar. -Det var godt, Peyman inviterede dig.
-Han har sådan glædet sig. -Det er jeg glad for.
Jeg ved ikke, om han har sagt det,
men han var ikke begejstret for at skulle hjem til Iran.
Han skal nok finde ud af det.
Peyman er en god og klog mand.
Han har fundet dig. Det er en god start.
Det var pænt sagt.
Skal vi gå udenfor?
Jeg kommer om lidt. Hvor er badeværelset?
Må jeg få jeres opmærksomhed?
Det glæder os meget, at I er kommet for at fejre, at vores søn er hjemme,
og byde ham velkommen.
Peyman, kom herop.
Peyman klarede sig godt i udlandet,
men han traf den patriotiske beslutning at vende hjem til familien
og være med til at tjene revolutionen.
Hans generation er vores fremtid.
Men vi gamle er ikke væk endnu.
Grundet vigtige statslige anliggender bliver min tale lidt kort.
Det har I næppe noget imod.
Lige siden Peyman var dreng, har han været vild med biler.
Og I ved jo alle, hvor han har det fra.
Hent dem.
De biler, vi bygger, er ualmindelig hurtige og stærke
og vidner om vores lokale dygtighed.
Nogle af jer kender Betty.
Men her har vi en ny.
Hun hedder Shahrzad.
Peyman, hvad synes du?
Du giver mig jo baghjul i den bil.
Nej, min dreng.
Det her er din bil.
Hvad?
Så nu har du ingen undskyldning, når du taber til mig.
Tak.
Vores venner her sender en drone op, fremstillet af vores eget militær,
så I hele tiden kan følge os på skærmen.
Skal vi køre?
Vi har et problem.
Dronen betyder ikke noget. Jeg har fanget signalet. Jeg ser, hvad den ser.
Nej, de har byttet biler. Mohammadi kører alligevel i Betty.
Kør forsigtigt.
-Nå, skal vi køre? -Jeg kommer nu.
Ring til Marjan.
-Hvad betyder det for os? -Vi kan ikke styre Mohammadis bil.
Hør nu her.
Jeg forbinder dronen.
Nu kører de.
Nogen idéer? I må gerne tænke uden for boksen.
Jeg har det.
Jeg skubber ham ud over kanten med Peymans bil.
Hvad? Milad, er du vanvittig?
Det må du ikke.
-Yulia, hørte du det? -Ja.
Milad, nej. Risikoen er for høj, og chancen for lille.
-Hvad skal jeg? -Er du sikker på, du kan gøre det?
Milad, du må ikke gøre det.
Systemet er ikke lavet til det. Du dræber Peyman uden grund.
-Milad? Er du sikker? -Ja. Jeg er sikker.
Jeg vil ikke have det.
-Marjan, hvad synes du? -Vi får aldrig sådan en chance.
-Okay. Gør det. -Milad, hørte du det?
Ja, jeg gør det.
Milad, hør nu efter. Jeg taler til dig. Du må ikke...
Hører du mig?
DEAKTIVERER BREMSE
Så er det nu.
For helvede!
Jeg ramte ikke Mohammadi. Jeg prøver i næste sving.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve