ALLE SERIENS PERSONER OG BEGIVENHEDER ER FIKTIVE.
ALLE LIGHEDER MED VIRKELIGHEDEN ER TILFÆLDIGE.
MARJAN MONTAZEMI KLINISK PSYKOLOG
LÆGEJOURNAL: FARAZ KAMALI
Går du?
-Har du sovet godt? -Nej.
Motionscenteret?
Ja, det er planen. Jeg skal lære Vahid at kende hurtigst muligt.
Hvad med det i går?
Bare rolig, vi tog os af det. Vi slap godt fra det.
Tamar, vi skal væk herfra! Glem Vahid, glem Mossad. Vi skal væk.
-Hvad? -Vi følger den oprindelige plan.
Vi rejser til Vancouver, væk fra det her.
-Sådan fungerer det ikke. -Jeg slog en mand ihjel!
Oven i købet en ven. En, der havde hjulpet os.
-Du var nødt til det. -Og hvad så?
Han levede, og nu er han død. Jeg dræbte ham! Med mine egen hænder!
Det er okay.
Vi taler om det. Tag det nu roligt.
Vi taler om det senere. Bliv nu bare her.
-Jeg er nødt til at gå derhen. -Okay.
Min ven…
…vil du ikke nok?
-Vær nu sød ved hende. -Hold så op!
Søde skat, måske kan det hjælpe dig.
Det kan måske hjælpe dig.
Du går bare og får en anden til at tage sig af mig.
Det er hende. Vil du ikke åbne?
Du har inviteret hende. Du åbner.
Nahid…
Hr. Kamali?
-Og De er? -Jeg hedder Marjan Montazemi.
Jeg kommer på vegne af Veteranernes Psykiatriske Institut.
For at hjælpe Deres kone, Nahid. Ikke sandt?
-Kom indenfor. -Tak.
Sikke et dejligt hjem, I har.
Det var Nahids forældres.
Vi var nødt til at forlade vores tidligere lejlighed.
Så var det heldigt, I kunne bo her.
Ja.
De bryder Dem ikke om, at jeg er udlænding.
-Vi møder ikke mange briter her. -Sandt.
Iran og England elsker ikke ligefrem hinanden.
I mit tilfælde gør de. Jeg mødte min mand, Hassan, i Paris.
Jeg studerede der, og det gjorde han også. Vi blev gift og flyttede hertil.
Så forelskede jeg mig igen. Denne gang i Iran.
Hvad lavede Deres mand, hvis jeg må spørge?
Han var psykiater. Han døde for 13 år siden.
-Det gør mig ondt. -Tak.
-Han var en usædvanlig mand. -Uden tvivl.
Og De besluttede at blive efter hans død?
Iran er mit hjem.
Nahid er ikke så glad for, at De er her.
Ja, jeg har læst hendes journal.
Det er kun naturligt, at hun er nervøs for at have en fremmed i huset.
Men jeg er overbevist om, at jeg kan nå ind til hende.
Faktisk vil jeg gerne have lov til at komme med et forslag.
Det er nok bedst, hvis vi er alene.
Deres kone er i meget gode hænder, hr. Kamali.
Har du tjekket hans venner?
Peyman og Vahid. Hvor er det taget?
På en restaurant inde i byen. Cash.
Vahid ejer den. Peyman kommer der tit om aftenen.
Held og lykke.
Goddag. Fint besøg.
-Dejligt, du kom. -Jeg blev jo inviteret.
Lad mig vise dig rundt.
-Proteinshake? -Nej, ellers tak.
Hun er helt i orden.
Hun oprettede Veteranernes Psykiatriske Institut efter krigen.
Hun er godkendt til at behandle højtstående medlemmer af garden.
Der er billeder af hende med både ministre og ayatollaher.
-Hvad er der? -Hun er vesterlænding.
Og nu dukker hun op i mit hus, lige når jeg begynder at arbejde igen.
Hvad sagde de på instituttet?
At jeg bør være glad for at få en specialist af hendes kaliber.
Altså ifølge det, jeg kan se her, har de ret.
Hvad kigger De på?
Parken overfor. Den ser dejlig ud.
Det er en fornøjelse at møde dig, Nahid. Jeg hedder Marjan.
-Mig en fornøjelse. -I lige måde.
Før vi begynder, vil jeg gerne låne toilettet.
-For enden af gangen til venstre. -Tak.
Tak.
For mange år siden behandlede jeg en sød lille pige,
som havde mistet hele sin familie i en frygtelig ulykke.
På vej til Lar kørte de galt.
Alle blev dræbt. Alle undtagen hende.
Efter den dag holdt hun op med at tale.
Jeg forsøgte alt for at nå ind til hende. Jeg læste bøger, hun elskede. Jeg legede.
Hun ville stadig ikke tale, uanset hvilken terapiform jeg prøvede.
Indtil vi en dag gik ind på mit kontor,
og lige før jeg satte mig ned, råbte hun:
"Marjan, pas på!"
Undskyld, jeg skræmte dig.
Men der skete det, at stolen, jeg satte mig på, var i stykker.
Hun havde set det og advarede mig.
Efter den dag var der noget, der åbnede sig i hende.
Ikke med det samme, men…
Lidt efter lidt... begyndte hun at tale igen.
Er der noget, du vil fortælle mig?
-Helt ærligt? -Selvfølgelig.
Jeg ønsker ikke, at du er her.
Javel.
Hvorfor er jeg her så?
Fordi min mand mente, det var en god idé, at du holdt øje med mig.
Er det normalt sådan? At han træffer beslutningerne for dig?
Sådan har det vist ikke altid været.
Vel?
Sådan har det været, siden det skete.
Nu har du muligheden for selv at bestemme.
Hvis jeg ikke må være her, så bare sig det.
Jeg er her for din skyld, ikke hans.
-Hvilket er dit svage ben? -Det her.
Du skal starte med at sætte dit svage ben forrest.
-Okay. -Og så…
-Sådan? -Igen.
Hårdere.
-Tak. -Det var så lidt.
Hej med dig. Hejsa.
Hvad er der? Kom her.
Kom og spis.
Hallo?
Pusherens nabo har ringet. Der er nogen i lejligheden.
Jeg er lige i nærheden.
-Hvad hedder naboen? -Alinejad.
Tak.
Kom her.
Goddag, jeg er efterforsker.
Hvem er du?
Manden, der var i lejligheden, er lige gået ned.
Nu skal vi ud at køre en tur.
-Hallo, Ali. -Ja?
En bil er lige kørt væk herfra.
Noter nummerpladen: 76B765. Iran 90.
76… Iran 90.
Giv den til politiet.
Javel.
Jeg har gravet lidt mere i fru Montazemi. Det er nok ingenting,
men hun er for nylig begyndt at behandle PTSD på Ayandegan.
Jeg sender dig linket.
Godt. Flot arbejde, Ali.
CHEFPSYKOLOG DR. MARJAN MONTAZEMI BESØGER PTSD-PATIENTER
Det er ikke hans skyld.
Han skulle på arbejde igen. Det er større end ham.
Han kunne vel have sagt nej?
Til Qasem Mohammadi? Op i hans åbne ansigt?
Den dag, han blev indsat, lige efter episoden med piloten…
MARJAN MONTAZEMI KLINISK PSYKOLOG
…kom Mohammadi og krævede, at Faraz begyndte igen.
Han kunne ikke sige nej.
Især ikke til den mand.
Fortæl mig mere om den mand.
Jeg vil gerne slutte nu.
Naturligvis. Det var rigtig flot. Du er en stærk kvinde, Nahid.
Og det er vigtigt at huske,
at alt det, vi siger i dette rum, bliver mellem os.
PSYKOLOG
OXFORD UNIVERSITET PH.D. KLINISK PSYKOLOGI
Undskyld. Må jeg låne toilettet igen, inden jeg går?
-Selvfølgelig. -Tak.
Din nye veninde havde nær smadret boksepuden.
Tak for de gode råd. Hyggeligt at møde dig.
-Hyg jer. -Vi ses senere.
Slår du mine dyrebare puder? Hvad har de gjort dig?
En dame skal kunne forsvare sig.
Javel.
Så hvis jeg inviterer på en bid mad, skal jeg passe godt på?
-Det skal du. -Det må jeg huske.
Skal vi?
Kun for kvinder lige nu. Du må ikke komme ind.
Jeg skal hente min søster. Hun tager ikke telefonen.
-Hun var til kickboxing. -Det er slut for i dag.
Kan du ikke lige tjekke? Leyla Ansari. Hun var Vahids gæst.
Jeg aner ikke, hvem det er. Gå, eller jeg tilkalder vagten.
Hej, søde.
Hvad er det? Hvad skal vi gøre ved den?
Sådan.
-Det ligner ikke en restaurant. -Det er meget bedre.
Værsgo.
Velkommen.
Bare føl dig hjemme. Jeg finder noget at spise.
Jeg har indisk, thai, filippinsk.
-Det er lige meget. -Lige meget.
Jeg har selv tegnet huset.
Du skal se malerierne ovenpå senere.
MEHDI
HOS VAHID. BARE ROLIG.
Nå, skal vi smage?
Ja.
Skål, Leyla.
-Har du altid villet eje et motionscenter? -Det er kun første skridt.
Jeg går ind i ejendomsbranchen. Jeg har udset mig et sted.
Det skal nok blive smukt. Ligesom dig.
Er du ikke sulten?
-Har du lavet det? -Nej, en af mine kvindelige ansatte.
Spiser du altid hjemme? Aldrig ude?
Min familie ejer en restaurant. Jeg spiser altid ude.
-Nå ja, det fortalte Yasaman. -Cash. Vil du gerne derhen?
Vi tager derhen i aften. Der kommer en masse venner.
-Okay. Det lyder hyggeligt. -Okay.
Du er meget smuk, når du smiler.
Lige et øjeblik. Bare spis.
Leyla!
-Hvad laver du her? -Leyla!
-Hvad laver du her? -Hent Leyla. Leyla!
Kom her.
-Hvad vil du? -Godt spørgsmål.
-Du tog ikke telefonen. Kom. -Er du fuld eller skæv? Skrid!
-Jeg må tale med dig. -Tale?
Kom nu. Leyla!
-Du står der som en anden… -Kom!
Chica! Pis! Kom så her.
Fang den! Det er italienske sofaer. De koster mere, end du er værd!
-Skrid så med dig! -Jeg forklarer det i bilen. Kom.
-Nej. -Leyla.
Gå bare. Du har jo ringet efter ham.
-Nej, jeg har ej. -Hvordan ved han så, du er her?
Jeg inviterer dig herud og er sød ved dig, og du ringer efter din bror?
-Troede du, jeg ville gøre dig noget? -Han spurgte bare, hvor jeg var.
Bare gå.
-Vahid… -Skrid med dig!
Er du klar over, hvad du har gjort? Hvad har du gang i?
-Hvis hund er det? -Det er Babaks.
Bare rolig, der er styr på det.
Styr på?
Du ødelagde det hele. Jeg skulle møde hans venner.
Du behøver ikke hænge ud med dem. Sæt dig ind.
Luk den op.
Luk tasken op.
-Er det Babaks? -Nej, det er vores billet ud.
Vi kører til grænsen og får en til at tage os med.
Du skulle jo blive hjemme.
Jeg redder os! Dit fjols! Vi skal væk herfra.
Sådan fungerer det altså ikke.
Vi arbejder for nogen. Vi kan ikke bare rejse.
Jeg arbejder ikke for nogen.
Og det var den oprindelige plan, før du rodede os ud i det her lort.
-Jeg får os ud. -Vi skal ikke ud!
Hvis vi dummer os, kan jeg måske ikke beskytte dig.
Vi ved for meget.
Pas på!
Ja?
Faraz, bilen er blevet set i industrikvarteret.
Jeg sender dig adressen.
Tak.
Hurtigere, han slipper væk.
Hurtigere!
Flyt dig!
Drej til venstre her.
Flyt dig!
Chica! Chica!
Lad den løbe. Vi må væk herfra.
Her er ingen.
Ti stille!
Væk med dig, din beskidte køter!
Gå så væk!
Okay. Ja, tak.
Hvordan gik det?
Jeg løj. Du har ikke været udenfor i dag.
Hvordan har du det?
Ad helvede til.
Jeg ville bare have os ud herfra.
Ja.
Men vi kan ikke bare slippe ud. Ikke på den måde.
Jeg vidste ikke, det ville nå hertil.
Undskyld. Undskyld, at jeg fik os rodet ind i det her igen.
Du burde ikke være blevet.
-Vil du af med mig? -Nej.
Jeg vil gerne have dig her.
Jeg har brug for dig.
De skød fandeme Chica.
Ser du…
Hele mit liv…
…har de taget, hvad de vil have.
Når de kan.
Alt, hvad jeg holdt af.
Så indser man…
…at man aldrig har haft en chance.
Nu har du chancen.
Tamar…
Jeg har ikke noget tilbage.
Jeg har ingen. Jeg har kun dig.
Det dufter godt! Nu er jeg pludselig ikke træt mere.
Velkommen hjem, hr. Kamali.
-Ash Reshteh-suppe? Hvad fejrer vi? -Ikke noget særligt.
-Jeg ville bare sige undskyld. -For hvad, min skat?
Du havde ret.
Marjan var lige, hvad jeg havde brug for.
-Du behøver da ikke undskylde. -Jo.
Jeg var for hård ved dig. Jeg bebrejdede dig.
Sandheden er, at jeg er glad for, at jeg har dig.
Det smager fantastisk.
Jeg er hundesulten. Jeg går lige ud og vasker hænder.
Tak. Det er rigtig dejligt.
-Hallo? -Hr. Kamali?
-Jeg forstyrrer vel ikke? -Nej.
Jeg ville høre, om jeg stadig skal komme i morgen?
Ja, hvorfor ikke?
Det bekymrer Dem, at jeg er udlænding.
Mine bekymringer er forsvundet.
Da jeg kom hjem, var min kone glad og afslappet.
Det lader til, at I kom godt ind på hinanden.
Det glæder mig. Men De stoler tilsyneladende ikke på mig.
-Hvorfor siger De det? -Der var indbrud i min klinik i dag.
Kameraerne optog manden, og han har en slående lighed med Dem.
Kunne det være Dem?
Ja. Det var mig.
Jeg forstår. Og jeg anmelder det naturligvis ikke.
-Men jeg kan desværre ikke fortsætte… -Vent.
Jeg vil gerne undskylde.
Det, min kone var ude for, har også påvirket mig.
Så når en udenlandsk kvinde, en vesterlænding, står uden for min dør,
rejser det visse spørgsmål. Ikke?
De burde have sagt det til mig.
De har ret. Undskyld.
Hr. Kamali, hvis terapien skal virke, må vi to stole på hinanden.
Ellers kan jeg ikke fortsætte.
Medmindre Deres uvilje mod mig forhindrer Dem i det.
-Suppen bliver kold. -Jeg kommer nu. Lige et øjeblik.
Dr. Montazemi, jeg vil gerne have, at De kommer i morgen.
Det ville glæde mig.
Farvel.
-Mehdi, jeg er Babaks ven. -Og?
-Du får ti procent af aftenens salg. -Tyve.
Femten.
Aftale.
Bliv her.
-Hvad laver I her? -Hej, Vahid.
-Skrid med jer. -Jeg vil gerne sige undskyld.
Hvis I ikke går nu, får jeg jer smidt ud.
De har fundet Babak. Han er død.
Er Babak død? Hvornår er det sket?
Liget var blevet smidt i Shoush. Sikkert en fejlslagen narkohandel.
Men han solgte ikke ude i det område.
Jeg smutter. Hyg dig, Leyla.
Hej.
-Og bilen? -Bare vent. Jeg har overvågningsvideoen.
En, der ligner Milad Kahani, ville ind på motionscenteret Niavaran Platinum.
-Men de vil ikke hjælpe mig. -Hvorfor ikke?
Mange af kunderne har forbindelser. Ejeren hedder Vahid Nemati.
-Nemati? Fra Nemati-familien? -Vi skal have grønt lys oppefra.
Vi ser på det i morgen. Flot arbejde. Gå nu i seng.
Tak, chef. Godnat.
Venner! Det er Leyla, vores gæst helt fra Los Angeles.
Shervin, ryk lidt.
Et glas til!
Peyman!
Læg nu den telefon fra dig.
Nå, undskyld, hr.
-Skål! -Skål!
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve