Všechny postavy i události v seriálu jsou čistě fiktivní.
Jakákoli podobnost se skutečnými událostmi či lidmi, žijícími či mrtvými, je náhodná.
MARDŽÁN MONTAZEMÍ KLINICKÁ PSYCHOLOŽKA
LÉKAŘSKÝ SPIS: FARÁZ KAMALI
Ty jdeš ven?
- Jak ses vyspal? - Nevyspal.
Jdeš do gymu?
Jo, takový je plán.
- Musím se dostat k Vahídovi. Nemáme čas. - A co ten včerejšek?
Nedělej si starosti. Vše je zařízené. Stopy zahlazené.
Támar, musíme vypadnout. Neřeš Vahída ani Mosad. Musíme pryč.
- Co? - Vrátíme se k původnímu plánu.
Utečeme do Vancouveru. Pryč od toho všeho.
- Milade, takhle to nefunguje. - Já někoho zabil!
Ne jen tak někoho. Kamaráda. Pomáhal nám přežít.
- Neměl jsi na vybranou. - No a?
Žil. A teď je po něm. Zabil jsem ho vlastníma rukama.
Vlastníma rukama!
To nic.
Probereme to. Jen se uklidni.
Probereme to později.
Jen tu zůstaň.
Já musím do gymu.
- Dobře. - Dobře.
Drahá…
…prosím…
Buď na ni hodná.
Už toho nech.
Lásko…
…třeba ti to pomůže.
Třeba to pomůže tobě.
Než abys tu se mnou zůstal, seženeš mi hlídání.
To musí být ona. Nechceš otevřít?
Pozval sis ji ty. Otevři si sám.
Náhid…
Pan Kamali?
- A vy jste? - Jsem Mardžán Montazemí.
Z institutu duševního zdraví veteránů.
Mám jít za vaší ženou, Náhid.
Správně?
- Pojďte dál. - Děkuji.
Teherán
Máte krásný domov.
Patřil Náhidiným rodičům.
Ze svého bytu jsme museli pryč.
- Díky Bohu, že jste skončili tady. - Ano.
Nelíbí se vám, že jsem cizinka.
Moc Britů tady nepotkáme.
Pravda.
Mezi Íránem a Anglií nejsou láskyplné vztahy.
V mém případě to tak je.
Svého muže, Hasana, jsem potkala v Paříži. Studovala jsem tam. On taky.
Po svatbě jsme se přestěhovali sem a já se zamilovala znovu.
Tentokrát do Íránu.
Co dělá váš manžel? Jestli nevadí, že se ptám.
Byl psychiatr. Zemřel před 13 lety.
Upřímnou soustrast.
Děkuji.
Byl to výjimečný člověk.
To jistě.
A vy jste zůstala, i když zemřel?
Írán je můj domov.
- Víte, Náhid z vás nemá zrovna radost. - Ano, četla jsem její složku.
Je přirozené, že má obavy z cizinky, která přijde k ní domů.
Jsem ale přesvědčená, že si k ní najdu cestu.
Vlastně, mohla bych být tak drzá a něco navrhnout?
Asi by bylo nejlepší, kdybyste nás nechal o samotě.
Vaše žena bude ve velmi dobrých rukách, pane Kamali.
Procházíš mu přátele?
Pejmán a Vahíd. Odkud to je?
Restaurace na okraji města. Cash.
Patří Vahídovi. Pejmán tam bývá přes noc.
Hodně štěstí.
Ahoj. To jsou k nám hosti.
- Jsem rád, že jsi přišla. - Pozval jsi mě.
Pojď, provedu tě.
Dáš si šejk?
Ne, díky.
Nejenže je úplně čistá,
dokonce po válce založila institut pro veterány s PTSD.
Má oprávnění léčit vysoké členy Gardy.
Má tu fotky s ministrem zdravotnictví a pár ajatolláhy, které léčila.
- Podezříváte ji? - Je ze Západu.
Ukáže se u mě doma, zrovna když se vracím do práce.
Co říkali v institutu?
Že mám být vděčný, že se jí věnuje specialistka jejího kalibru.
Nevím, co vám mám říct. Podle toho, co tu vidím, mají pravdu.
Na co se díváte?
Na park přes ulici. Je krásný.
Moc ráda vás poznávám, Náhid.
Jsem Mardžán.
- Ráda vás poznávám. - Nápodobně.
Než začneme, mohla bych použít toaletu?
Je na konci chodby vlevo.
Děkuji.
Před mnoha lety jsem se věnovala holčičce,
která ztratila rodinu při hrozivé nehodě.
Jeli do Láru, auto se převrátilo.
Všichni zemřeli.
Všichni. Až na ni.
Od té doby přestala mluvit.
Snažila jsem se k ní proniknout.
Četla jsem knihy, které milovala. Hrála jsem…
Nemluvila, ať jsem zkoušela jakoukoli terapii.
Až jsme jednou vešly do mé kanceláře,
a když jsem si sedala, vykřikla:
„Mardžán, pozor!“
Pardon, vyděsila jsem vás.
Ale stalo se to, že židle, na kterou jsem si sedala, byla rozbitá.
To děvče si toho všimlo a varovalo mě.
Od toho dne se v ní něco otevřelo.
Ne hned, ale…
Krok za krokem…
…začala zas mluvit.
Chtěla byste mi něco říct?
Upřímně?
Samozřejmě.
Nechci vás tady mít.
Dobrá.
Tak proč tu jsem?
Protože si manžel myslí, že je dobrý nápad, abyste mě hlídala.
Tak to obvykle chodí? Rozhoduje za vás?
Mám pocit, že to tak vždy nebylo.
Mám pravdu?
Je to tak od doby, co se to stalo.
Teď máte možnost rozhodnout sama.
Pokud mě tu nechcete, stačí říct.
Jsem tu kvůli vám, ne kvůli manželovi.
- Která je tvá slabá noha? - Tahle.
Výchozí postavení je se slabou nohou vpředu.
- Dobře. - A pak…
- Takhle? - Znovu.
Silněji.
- Díky. - Jasně.
Ahoj, holka.
Ahoj.
Copak je, holka? Pojď sem.
Pojď se najíst.
Haló?
Volala mi sousedka toho dealera. Někdo je u něj v bytě.
Jsem nedaleko.
Jak se ten soused jmenoval?
Alinežád.
Díky.
Pojď sem.
Dobrý den. Jsem z vyšetřovací služby.
Promiňte, kdo jste?
Pane, ten muž, co byl v bytě, šel po schodech dolů.
Projedeme se, ano?
- Haló, Ali. - Ano.
Zrovna odsud odjelo auto.
Zapiš si značku: 76-B-765. Írán 90.
Sedmdesát šest… Írán 90.
Pošli to i policii.
Zařídím.
Ještě k paní Montazemí.
Hrabal jsem v tom dál.
Možná o nic nejde,
ale nedávno začala dělat konzultace k PTSD v nemocnici Ájandegán.
Pošlu vám odkaz, to je jasný.
Dobrá práce, Ali.
Doktorka Mardžán Montazemí přední expertka
specializující se na pacienty s PTSD.
Nemůže za to.
Musel se vrátit do práce.
Má své rozkazy.
Mohl přeci říct ne, nebo to tak není?
Kásemovi Mohammadimu?
Přímo do očí?
Povolali ho po tom, co se stalo s tím pilotem.
MARDŽÁN MONTAZEMÍ PSYCHOLOŽKA, 2. PATRO
Mohammadi tu byl osobně. Nařídil Farázovi, aby se vrátil.
Nemohl odmítnout.
Rozhodně ne toho muže.
Povězte mi o tom muži víc.
Ráda bych dnes skončila.
Dobře, samozřejmě.
Vedla jste si dobře. Jste silná žena, Náhid.
Je důležité nezapomenout,
že cokoli si navzájem řekneme, zůstane jen mezi námi.
MARDŽÁN MONTAZEMÍ PSYCHOLOŽKA
OXFORDSKÁ UNIVERZITA DOKTORÁT Z PSYCHOLOGIE
Promiňte. Mohla bych si ještě jednou odskočit?
Samozřejmě.
Děkuji.
ŽIVĚ
Tvá nová kamarádka málem zničila boxovací pytel.
Díky za tipy, zlato. Ráda jsem tě poznala.
- Bavte se. - Zatím.
Ubližuješ mým vodním pytlům? Co ti provedly?
Dáma se musí umět bránit.
Chápu.
Takže když tě teď na něco pozvu, mám si dávat pozor?
- Rozhodně. - To si zapamatuju.
Až po tobě.
Promiňte, máme dámskou hodinku. Teď sem nesmíte.
Jdu jen vyzvednout sestru.
Nebere mi telefon.
Šla sem na kickbox.
Ten skončil před půl hodinou.
Můžete to zkontrolovat?
- Lejlá Ansarí. Pozval ji Vahíd. - O tom nic nevím.
Odejděte, než zavolám ochranku.
Zlato?
Co je to? Víš, co s tím uděláme?
Tak.
To nevypadá na restauraci.
Je to něco mnohem lepšího.
Až po tobě.
Vítej.
Chovej se tu jako doma. Přinesu něco k jídlu.
Mám indické, thajské a filipínské jídlo.
Mně je to jedno.
Jedno.
Tenhle dům jsem navrhnul sám.
Ukážu ti obrazy nahoře.
MEHDÍ
Jsem u Vahída. Klid.
Co ty na to? Dáme si?
Jasně.
Na tebe, Lejlo.
Gym byl tvůj sen?
Ne. Ten mám dočasně.
Chci jet v nemovitostech. Líbí se mi jedno místo v centru.
Teď je to žumpa, ale…
Ale bude to tam nádherný. Jako jsi ty.
Nemáš hlad?
- To jsi dělal sám? - Ne, jedna ze služek.
Vždy jíš doma? Nechodíš ven?
Má rodina vlastní restauraci. Ven chodím pořád.
- Jo, Jásaman mi to řekla. - Jo. Cash.
- Jo. - Chceš tam?
Pojď tam večer. Přijde spousta lidí, užijeme si to.
- Zní to dobře. - Tak fajn.
Když se usmíváš, jsi fakt krásná.
Hned se vrátím. Ty jez.
Lejlo!
- Přiveď Lejlu! Lejlo! - Co tu děláš?
- Co tady děláš? - Přiveď Lejlu. Lejlo!
Jede se mnou.
- Co je? - Taky se ptám.
Nebereš telefon. Jdeme.
Ožral ses nebo sjel? Vypadni.
- Musíme si promluvit. - Promluvit?
Pojďme. Lejlo!
- Stojíš tam jako… - Jdeme!
Chico! Sakra.
- Co je? - Chico.
Zvedni ji! To jsou italský gauče!
Stojí víc než tvůj život, ty hovado.
- A vypadni! - Vysvětlím ti to v autě. Pojď.
- Ne. - Lejlo.
Můžeš jít s ním. Volala jsi, aby tě vyzvedl, ne?
- Já mu nevolala. - Tak jak ví, že jsi tady?
Já tě pozval, hostil, a ty zavoláš debilního bráchu?
Myslela sis, že ti něco udělám?
- Jen se ptal, kde jsem. - Prostě jdi.
- Vahíde… - Vypadni!
Uvědomuješ si, co jsi udělal?
Co je to s tebou?
Čí je to pes?
Babakův.
Klid, je to vyřešený.
Vyřešený?
Podělal jsi to. Zval mě na večer na sraz s kamarády.
Už se s nimi nemusíš vídat. Je po všem. Nastup.
Otevři to.
Otevři ten batoh.
- To je Babakovo? - Ne, to je náš lístek ven.
Pojedeme k hranicím. Najdeme převaděče.
Měl jsi zůstat doma. Na co jsi myslel?
Na naši záchranu! Blbko! Zachraňuju nás.
Poslouchej mě chvilku. Takhle to nefunguje.
Pracujeme s organizací. Nemůžeme zmizet.
Já k žádný organizaci nepatřím.
A navíc se vracíme k tomu, co jsme plánovali,
než jsi nás stáhla zpátky do sraček.
- Dostanu nás ven. - Cesta ven není!
Když to poděláme, možná tě nebudu moct ochránit, rozumíš?
Víme toho příliš.
Pozor!
Ano?
Pane Farázi, ten vůz spatřili v průmyslovém parku na severu.
Souřadnice vám pošlu na mobil.
Díky.
Přidej, ujede nám.
Šlápni na to!
Z cesty!
Tady doleva.
Jeď!
Chico!
Nech ji.
Musíme zmizet. Hned.
Nikdo tu není.
Zmiz! Sklapni!
Táhni, čokle!
Chcípni! Táhni!
Dobře. Jo, díky. Dobře.
Jak to šlo?
Lhala jsem.
Celý den jsi byl doma.
Jak se cítíš?
Na hovno.
Támar, chtěl jsem nás z toho dostat.
Já vím.
Ale když jsme v tom, nemůžeme ven.
Ne takhle.
Netušil jsem, že to zajde tak daleko.
Promiň…
…že jsem nás do toho zase zatáhla.
Neměla jsem tě nechat zůstat.
- Nechceš mě tady? - To ne.
Chci tě tady.
Potřebuju tě u sebe.
Zabili Chicu, kurva.
Víš…
…celý můj život…
…mi prostě brali, co chtěli,
kdykoli mohli.
Vše, na čem mi záleželo.
Pak si uvědomíš…
…že jsi nikdy neměla šanci.
Tohle je tvoje šance.
Támar…
Mně už nic nezbylo.
Nemám nikoho.
Mám jen tebe.
To je vůně!
Už se necítím unavený.
Vítejte doma, pane Kamali.
- Ash Reshteh? My něco slavíme? - Nic výjimečného.
- Jen se chci omluvit. - Za co, má drahá?
Měl jsi pravdu.
Mardžán byla přesně to, co jsem potřebovala.
Zlato, nemáš se za co omlouvat.
Mám.
Byla jsem na tebe moc tvrdá, obviňovala jsem tě.
Popravdě jsem ráda, že tě mám.
Páni. To je něco!
Umírám hlady. Jen si umyju ruce.
Díky. To je něco. Je to paráda.
- Haló? - Pane Kamali.
- Snad neruším. - Vůbec ne.
Volám, abych si ověřila, zda chcete, abych zítra opět zašla za Náhid.
- Proč bych nechtěl? - Měl jste obavy z toho, že jsem cizinka.
Mé obavy se teď zcela rozptýlily.
Přišel jsem domů a má žena byla veselá a uvolněná.
Zdá se, že jste si vytvořily jisté pouto.
To ráda slyším.
Přesto se zdá, že jste se bál, jestli mi můžete věřit.
Proč to říkáte?
Někdo se mi vloupal na kliniku.
Kamery natočily vetřelce, který vám byl nápadně podobný.
Mohl jste to být vy?
Ano, byl jsem to já.
Chápu.
Samozřejmě vás nebudu žalovat.
Naneštěstí ale za daných okolností
- nevidím možnost pokračovat… - Počkejte.
Dovolte mi, abych se omluvil.
To, co se stalo mé ženě, ovlivnilo i mě.
Když se na mém prahu objeví cizinka, žena ze Západu,
vyvolá to otázky, že ano?
Měl jste se mnou mluvit přímo.
Máte pravdu. Omlouvám se.
Pane Kamali, aby terapie vaší ženy fungovala,
musíme si my dva důvěřovat.
Jinak nemohu pokračovat.
Pokud vám ovšem vaše rozpaky ze mne nebrání souhlasit.
- Polévka stydne. - Už jdu. Hned jsem tam.
Doktorko Montazemí, rád bych, abyste zítra přišla.
Byl bych vám vděčný.
Dobrou noc.
- Mehdí, Babakův kamarád. - No a?
- Dostaneš 10 % mých dnešních zisků. - Dvacet.
Patnáct.
Domluveno.
Zůstaň tu.
- Co chceš? - Ahoj, Vahíde.
- Vypadni. - Chci se omluvit.
Můžeš jít po dobrým, nebo tě vyhodí ochranka.
Našli Babaka.
Je mrtvý.
Jak to myslíš, že je Babak mrtvý? Kdy umřel?
Jeho tělo našli v Šúši.
Nejspíš nevydařený drogový obchod. Ale znám to tam. Určitě tam nepracoval.
Já padám.
Bav se, Lejlo.
Ahoj.
A to auto?
Tomuhle neuvěříte. Mám záběr z bezpečnostní kamery.
Někdo, kdo vypadá jako Milad Kahani se chtěl dostat do Nijávarán Platinum.
Zevnitř ale info nemám.
Proč ne?
Spousta klientů má konexe.
Majitel je Vahíd Nematí.
Nematí?
Z té rodiny?
Potřebujeme povolení shora.
To zařídíme zítra. Dobrá práce.
Jdi si lehnout.
Díky, šéfe.
Dobrou noc.
Lidi…
Tohle je Lejlá, je až z Los Angeles!
Šervíne, uhni.
Chci skleničku.
Pejmáne!
Na chvilku odlož mobil a sklapni.
Promiňte, pane.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Teherán
Překlad titulků: Tomáš Slavík