ALLA KARAKTÄRER OCH HÄNDELSER I SERIEN ÄR FIKTIVA.
VARJE LIKHET MED VERKLIGA HÄNDELSER ELLER PERSONER
ÄR EN TILLFÄLLIGHET.
MARJAN MONTAZEMI, KLINISK PSYKOLOG
MEDICINSK AKT: FARAZ KAMALI
Ska du gå ut?
-Hur har du sovit? -Inte alls.
Ska du gå till gymmet?
Ja, det är tanken.
Jag måste nå Vahid snarast. Tiden rinner ut.
Och det som hände igår?
Lugn. Vi har tagit hand om allt. Vi klarade oss.
Tamar, vi måste härifrån.
Okej? Ingen Vahid, inget Mossad. Vi måste iväg.
-Va? -Vi måste återgå till ursprungsplanen.
Vi sticker till Vancouver och lägger allt bakom oss.
-Milad, det funkar inte så. -Jag dödade en man.
Inte vem som helst, en vän.
Nån som hjälpte oss.
-Du hade inget val. -Vad spelar det för roll?
Han levde, och nu är han död. Jag dödade honom med mina egna händer!
Med mina egna händer!
Du är okej.
Vi ska prata om det. Lugna ner dig, bara.
Vi ska prata om det sen.
Stanna här, bara.
Jag måste gå till gymmet.
-Okej. -Okej.
Min kära…
…snälla…
Behandla henne väl.
Nu räcker det.
Min älskade,
kanske det här kan hjälpa dig.
Det kanske kan hjälpa dig.
Istället för att stanna hos mig tar du hit nån som vakar över mig.
Det är säkert hon. Ska du inte öppna?
Du bjöd hit henne. Öppna du.
Nahid…
Mr Kamal?
-Vem är du? -Jag är Marjan Montazemi.
Jag är hitskickad av Veteranernas institut för psykisk hälsa.
För din fru, Nahid.
Stämmer det?
-Kom in, bara. -Tack.
Vilket fint hem ni har.
Det tillhörde Nahids föräldrar.
Vi tvingades lämna vår förra lägenhet.
Tur att ni hamnade här, då.
Ja.
Du är obekväm med det faktum att jag är utlänning.
Vi träffar inte många britter här.
Sant.
Iran och England har inte varit käraste vänner, eller hur?
Men för mig var det så.
Jag mötte min man, Hassan, i Paris.
Vi studerade båda där.
Efter giftermålet flyttade vi hit,
och jag förälskade mig igen,
i Iran den här gången.
Vad jobbade din man med, om jag får fråga?
Han var psykiater. Han dog för 13 år sen.
Jag beklagar.
Tack.
Han var en speciell man.
Det förstår jag.
Och du beslöt att stanna efter hans död?
Iran är mitt hem.
Nahid är inte glad åt att du är här.
Ja, jag har läst hennes akt.
Det är naturligt att hon känner oro
när en främling kommer in i hennes hem.
Men jag hittar säkert ett sätt att nå fram till henne.
Ursäktar du om jag gör ett förslag?
Det är nog bäst om du lämnar oss ensamma.
Din fru är i mycket goda händer, herr Kamali.
Gick du igenom alla hans vänner?
Peyman och Vahid. Var togs fotot?
I en restaurang i stan. Cash.
Vahid äger den. Peyman brukar vara där på kvällarna.
Lycka till.
Hej. Vilken gäst!
-Så roligt att du kom. -Jag blev inbjuden, så jag kom.
Kom, jag ska visa dig runt.
En energidryck?
Nej, tack.
Hon är absolut fläckfri,
och hon grundade Krigsveteranernas Institut för PTSD.
Hon är bemyndigad att behandla höga officerare i Gardet.
Hon är fotograferad med hälsoministern och några ayatollor hon behandlat.
-Varför är du misstänksam? -Hon är västerlänning.
Och hon dyker upp i mitt hem direkt efter att jag börjat jobba igen.
Vad sa de på Institutet?
Att jag ska vara tacksam att en sån kvalificerad specialist behandlar henne.
Vad ska jag säga, chefen? Enligt vad jag ser här,
har de rätt.
Vad tittar du på?
Parken på andra sidan gatan. Den är så fin.
Mycket angenämt att träffa dig, Nahid.
Jag heter Marjan.
-Angenämt. -Detsamma.
Innan vi börjar, kan jag få låna toaletten?
Den är till vänster i hallen.
Tack.
För många år sen behandlade jag en rar liten flicka
som hade mist hela sin familj i en hemsk olycka.
De var på väg till Lar och bilen välte.
Alla dog.
Utom hon.
Från den stunden slutade hon tala.
Jag gjorde allt för att nå fram till henne.
Jag läste böcker hon älskade, jag spelade…
Hon talade inte, oavsett vad jag försökte med.
Tills en dag då vi gick in i mitt kontor,
och just innan jag satte mig, skrek hon:
"Marjan, se upp!"
Förlåt att jag skrämde dig.
Men du förstår, det som hände var
att stolen jag skulle sätta mig i var trasig,
och hon såg det och varnade mig.
Från och med den dagen öppnade sig nåt inom henne.
Inte omedelbart, men…
…bit för bit…
…började hon tala igen.
Finns det nåt du vill dela med mig?
Uppriktigt?
Givetvis.
Jag vill inte att du ska vara här.
Okej.
Så varför är jag här?
För att min man ansåg det klokt att du skulle komma och vaka över mig.
Är det så det fungerar? Fattar han beslut åt dig?
Jag gissar att det inte alltid har varit så.
Stämmer det?
Det har varit så sen det där hände.
Så nu har du möjligheten att fatta ditt eget beslut.
Om du inte vill ha mig här, säg bara till.
Jag är här för din skull, inte din mans.
Vilket är ditt svaga ben?
Det här.
Som utgångsställning, sätt det svaga benet först.
-Okej. -Och sen…
-Så här? -Igen.
Hårdare.
-Tack. -Inga problem.
Hej, flickan.
Hej.
Vad är det? Kom hit.
Kom och ät.
Hallå?
Langarens granne ringde.
Nån är visst i hans lägenhet.
Jag är i närheten.
Vad är grannens efternamn?
Alinejad.
Tack.
Kom hit.
Hej. Jag är från Utredningar.
Ursäkta, vem är du?
Ursäkta. Mannen som var i lägenheten gick just nedför trappan.
Vi ska ta en åktur, okej?
-Hej, Ali. -Ja.
En bil åkte just härifrån.
Kolla bilnumret: 76-B-765. Iran 90.
Sjuttiosex… Iran 90.
Skicka vidare till polisen också.
Uppfattat.
Beträffande herr Montazemi.
Jag grävde vidare.
Det kanske är oviktigt,
men hon började nyligen som PTSD-konsult vid Ayandegan-sjukhuset.
Jag skickar länken.
Absolut.
Bra jobbat, Ali.
DR MARJAN MONTAZEMI LEDANDE EXPERT
PÅ BEHANDLING AV PTSD
Det är inte hans fel.
Han måste återvända till jobbet.
Han bestämmer inte själv.
Han kunde väl ha sagt nej?
Till Qasem Mohammadi?
Rakt i ansiktet på honom?
Dagen för hans utnämning, direkt efter det som hände piloten…
MARJAN MONTAZEMI KLINISK PSYKOLOG, 2:A VÅNINGEN
…kom Mohammadi själv hit och krävde att Faraz skulle börja jobba igen.
Han kunde inte säga nej.
Inte till den mannen.
Berätta mer om den mannen.
Jag vill att vi slutar för idag.
Givetvis.
Du har gjort det bra. Du är en stark kvinna, Nahid.
Och det är viktigt att minnas
att allt vi säger till varandra i det här rummet stannar här.
MARJAN MONTAZEMI KLINISK PSYKOLOG
OXFORDS UNIVERSITET FIL DR KLINISK PSYKOLOGI
Ursäkta. Kan jag låna toan igen innan jag går?
Självklart.
Tack.
DIREKT
Din nya vän slog nästan sönder slagpåsen.
Tack för tipset, raring.
Trevligt att träffas.
-Ha så kul. -Vi ses.
Så du skadar mina dyra Aqua-påsar?
Vad har de gjort dig?
En dam måste kunna försvara sig.
Jag förstår.
Så om jag bjuder dig på en bit mat, måste jag vara särskilt försiktig?
-Absolut. -Jag ska notera det.
Efter dig.
Ursäkta, det är kvinnornas tid. Du får inte komma in.
Ursäkta, jag ska hämta min syster.
Hon svarar inte i telefon.
Hon har haft kickboxing.
Det slutade för en halvtimme sen.
Kan du kolla?
Layla Ansari. Hon var Vahids gäst.
Jag vet inte vem det är.
Gå, annars kallar jag på vakten.
Raring?
Vad är det här? Vet du vad vi gör med den här?
Såja.
Det ser inte ut som en restaurang.
Det är mycket bättre än en restaurang.
Efter dig.
Välkommen.
Känn dig som hemma.
Jag fixar nåt att äta.
Jag har indiskt, thailändskt, filippinskt.
Jag har allt.
Vad som helst.
Jag har designat huset själv.
Jag visar dig målningarna sen.
MEHDI
HOS VAHID. OROA DIG INTE.
Vad säger du? Ska vi smaka lite?
Visst.
För dig, Leyla.
Har du alltid velat äga ett gym?
Nej, nej. Ett gym är bara ett steg på vägen.
Jag ska börja med fastigheter. Jag har spanat in en tomt i stan.
Den är nedgången nu…
…men jag ska göra den till ett smycke, som du.
Är du inte hungrig?
-Har du lagat det här? -Nej, en av kvinnorna som jobbar här.
Äter du alltid hemma? Går du aldrig ut?
Min familj äger restaurangen. Jag äter jämt ute.
-Ja. Yasaman sa det. -Ja. Cash.
-Ja. -Vill du gå dit?
Kom igen. Vi går dit ikväll.
Det kommer många dit. Det blir kul.
-Okej. Det låter trevligt. -Bra.
Du är vacker när du ler.
Jag är strax tillbaka. Ät du.
Leyla!
-Hämta Leyla! -Vad gör du här?
Leyla!
-Vad gör du här? -Hämta Leyla.
Leyla!
Jag tar med henne.
-Vad gör du här? -Det frågar jag dig.
Du svarar inte i telefon. Kom.
Är du full eller hög? Försvinn härifrån.
-Kom. Jag måste prata med dig. -Prata?
Kom nu. Leyla!
-Du står där som en… -Kom nu!
Chica! Jäklar.
-Vad är det här? -Chica.
Ta upp henne! Det är italienska kuddar!
De är värda dubbelt så mycket som du, idiot!
Och du, försvinn!
Jag förklarar i bilen. Kom.
-Nej. -Leyla.
Följ med honom. Du ringde och bad honom hämta dig, va?
-Vänta. Jag ringde honom inte. -Hur visste han att du var här?
Jag bjuder hit dig, behandlar dig väl, och du ringer din jävla bror?
Trodde du att jag skulle göra nåt?
Han frågade bara var jag var.
Gå, bara.
-Vahid… -Försvinn!
Inser du vad du har gjort?
Vad är det med dig?
Vems hund är det?
Det är Babaks.
Lugn. Allt är ordnat.
Vad är ordnat?
Du förstörde allt. Han bjöd med mig att träffa sina vänner ikväll.
Du behöver inte hänga med dem mer. Det är över. Hoppa in.
Öppna.
Öppna väskan. Kom igen.
-Är det Babaks? -Nej, det är vår biljett ut ur landet.
Vi åker till gränsen nu och hittar nån som tar oss över.
Du skulle stanna hemma. Vad tänkte du?
Jag räddar oss! Din idiot! Jag räddar oss. Vi åker.
Lyssna på mig. Det funkar inte så.
Vi jobbar med en organisation. Vi kan inte bara åka.
För det första tillhör jag ingen organisation.
För det andra återgår vi till det vi planerade från början,
innan du drog in oss i det här.
-Jag får ut oss. -Det går inte!
Om vi sabbar det här, kan jag inte skydda dig. Förstår du?
Vi vet för mycket.
Se upp!
Ja?
Herr Faraz, bilen ni frågade om
sågs i industriparken norröver.
Jag skickar adressen.
Tack.
Fortare, han kommer undan.
Kom igen, fortare!
Ur vägen!
Ta vänster här.
Fort!
Chica!
Lämna henne.
Vi måste iväg. Nu.
Det finns ingen här.
Tyst!
Försvinn, hundracka!
Dö! Försvinn!
Okej. Ja, tack. Okej.
Hur var samtalet?
Jag ljög.
Du lämnade aldrig huset idag.
Hur mår du?
Eländigt.
Tamar, jag ville bara få oss ut härifrån.
Jag vet.
Men vi sitter i smeten och kan inte komma ut.
Inte på det sättet.
Jag visste inte att det skulle gå så långt.
Jag är ledsen.
För att jag drog in oss i det igen.
Jag borde inte ha låtit dig stanna.
-Önskar du att jag inte var här? -Nej.
Jag vill ha dig här.
Jag behöver dig hos mig.
De sköt Chica.
Du vet…
…hela mitt liv…
…har de tagit vad de vill,
närhelst de kan.
Allt jag brydde mig om.
Och man inser…
…att man aldrig hade en chans.
Det här är din chans.
Tamar…
…jag har inget kvar.
Jag har ingen.
Jag har bara dig.
Det doftar underbart!
Plötsligt är jag inte trött längre.
Välkommen hem, herr Kamali.
Ash reshteh? Firar vi nånting?
Inget särskilt.
-Jag lagade den för att be om ursäkt. -För vad, kära du?
Du hade rätt.
Marjan var precis vad jag behövde.
Du har inget att be om ursäkt för, älskling.
Jo, det har jag.
Jag var orättvis mot dig och skuldbelade dig.
Sanningen är att jag är glad som har dig.
Oj. Fantastiskt!
Jag är utsvulten. Jag ska bara tvätta händerna.
Tack, det här är jättetrevligt.
-Hallå? -Herr Kamali.
-Hoppas att jag inte stör. -Inte alls.
Vill ni ändå att jag kommer tillbaka och jobbar med Nahid imorgon?
Varför inte?
Du hade betänkligheter för att jag är utlänning.
Den oron försvann snabbt.
Jag kom hem och fann min fru glad och avslappnad.
Det verkar som om ni två fann varandra.
Det gläder mig att höra.
Likafullt verkar du se mig som opålitlig.
Varför säger du så?
Det var inbrott i min klinik idag.
Kamerorna fångade inkräktaren, som var väldigt lik dig.
Var det möjligen du?
Ja. Det var jag.
Jag förstår.
Jag kommer inte att göra polisanmälan.
Men tyvärr, under omständigheterna
-är det omöjligt för mig att fortsätta… -Vänta. Snälla.
Tillåt mig att be om ursäkt.
Det som hände min fru har även påverkat mig,
och när en utländsk, västerländsk kvinna, dyker upp utanför min dörr,
inställer sig frågor. Eller hur?
Du borde ha talat med mig direkt.
Du har rätt. Jag är ledsen.
Herr Kamali, för att din frus terapi ska fungera,
måste du och jag kunna lita på varandra.
Annars kan jag inte fortsätta.
Fast ditt obehag av mig kanske förhindrar dig från det.
-Soppan kallnar. -Jag kommer. Bara en sekund.
Dr Montazemi, jag vill gärna att du kommer imorgon.
Jag vore tacksam.
God natt.
-Mehdi, Babaks vän. -Och?
Du får tio procent av allt jag tjänar ikväll.
Tjugo.
Femton.
Okej.
Stanna här.
-Vad gör du här? -Hej, Vahid.
-Försvinn. -Jag kom för att be om ursäkt.
Antingen går du frivilligt, eller så kallar jag på vakten.
De har hittat Babak.
Han är död.
Vad menar du, är Babak död?
När dog han?
Hans kropp hittades dumpad i Shoush.
Troligen en knarkaffär som gick snett.
Men jag känner området. Aldrig att han langade där.
Jag går nu.
Ha så kul, Leyla.
Hej.
Och bilen?
Du kommer inte att tro det.
Jag har övervakningsbilder.
Nån som liknar Milad Kahani
försökte komma in på ett gym som heter Niavaran Platinum.
Problemet är att jag inte kan få nån information från gymmet.
Varför inte?
Många av kunderna har mäktiga vänner.
Och ägaren är Vahid Nemati.
Nemati?
Hör han till familjen?
Vi behöver godkännande från våra chefer.
Vi fixar det imorgon. Utmärkt jobbat.
Gå och lägg dig.
Tack, chefen.
God natt.
Allihop…
…det här är Leyla Vahid, vår gäst, ända från Los Angeles!
Shervin, lämna plats.
Ge mig ett glas.
Peyman!
Lägg undan telefonen ett tag och sluta prata.
Ursäkta så mycket.
-Skål! -Skål!
Undertexter: Bengt-Ove Andersson