ALLE KARAKTERER OG HENDELSER VIST I SERIEN, ER FIKSJON.
ENHVER LIKHET MED FAKTISKE HENDELSER ELLER PERSONER
ER RENT TILFELDIG.
MARJAN MONTAZEMI, KLINISK PSYKOLOG
PASIENTJOURNAL: FARAZ KAMALI
Skal du ut?
-Har du sovet godt? -Jeg sov ikke.
-Drar du til treningsstudioet? -Ja, det er planen.
-Jeg må til Vahid så snart som mulig. -Hva med det som skjedde i går?
Slapp av. Vi tok oss av alt. Alt er fjernet.
Vi må vekk herfra, Tamar.
Ikke noe Vahid eller Mossad. Vi må bort.
-Hva? -Vi går tilbake til den første planen.
Vi rømmer til Vancouver og legger dette bak oss.
-Det fungerer ikke sånn. -Jeg drepte en mann.
Ikke hvem som helst, en venn. En som hjalp oss å klare oss.
-Du var nødt. -Spiller det noen rolle?
Han levde, nå er han død, og jeg drepte ham med mine egne hender.
Det går bra.
Vi skal snakke om det. Bare ro deg ned.
La oss snakke om det senere.
Bare bli her.
Jeg må på treningsstudioet.
-Ok. -Ok.
Vennen min…
…vær så snill…
Vær hyggelig mot henne.
Gi deg.
Elskede, kanskje dette kan hjelpe deg.
Det hjelper deg. I stedet for å bli her, kommer du med en som skal passe på meg.
Det må være henne. Vil du ikke åpne?
Du inviterte henne. Du kan åpne.
Nahid…
Herr Kamali?
-Og du er? -Jeg er Marjan Montazemi.
Jeg kommer fra Veteranenes psykiatriske institutt.
For din kone, Nahid.
Stemmer det?
-Kom inn. -Takk.
Dere har et pent hjem.
Det var Nahids foreldres.
Vi måtte flytte ut av leiligheten vår.
Gudskjelov endte dere her.
Ja.
Du er ukomfortabel med at jeg er utlending.
Vi møter ikke mange briter her.
Det er sant.
Iran og England er ingen kjærlighetshistorie.
For meg var det det.
Jeg møtte mannen min, Hassan, i Paris.
Jeg studerte der, og det samme gjorde han.
Etter at vi giftet oss, flyttet vi hit, og jeg forelsket meg igjen.
Denne gangen i Iran.
Hva gjorde mannen din, om jeg tør spørre?
Han var psykiater. Han døde for 13 år siden.
Kondolerer.
Takk.
-Han var en unik mann. -Det var han sikkert.
Og du ville bli, selv etter at han døde?
Iran er hjemmet mitt.
Nahid er ikke veldig glad for at du er her.
Ja, jeg leste journalen hennes.
Det er naturlig at hun er bekymret for at en fremmed kommer inn i hjemmet hennes.
Men jeg er sikker på at jeg vil klare å nå gjennom til henne.
Faktisk, om jeg kan være så frimodig å komme med et forslag?
Det er nok best at du lar oss være alene.
Din kone vil være i veldig gode hender Mr. Kamali.
Gikk du gjennom alle vennene hans?
Peyman og Vahid. Hvor er det tatt?
Det er en restaurant i sentrum. Cash.
Vahid er eieren. Peyman tilbringer vanligvis kvelden der.
Lykke til.
Hallo. For en gjest.
-Jeg er glad for at du kom. -Jeg ble invitert.
Kom, jeg skal vise deg rundt.
Vil du ha en shake?
Ellers takk.
Ikke bare er hun helt ren,
hun etablerte Veteranenes institutt for PTSD etter krigen.
Hun er autorisert til å behandle høytstående medlemmer av garden.
Det er bilder av henne med helseministeren og ayatollaer hun har behandlet.
-Hvorfor er du mistenksom? -Hun er fra Vesten.
Og nå dukker hun opp hjemme hos meg like etter at jeg begynner å jobbe igjen.
Hva sa de på instituttet?
At jeg skulle være takknemlig for at en spesialist av hennes kaliber kommer.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Ifølge det jeg ser her, har de rett.
Hva ser du på?
Parken over gaten. Den er nydelig.
Hyggelig å hilse på deg, Nahid.
Jeg heter Marjan.
-Gleder meg. -I like måte.
Kan jeg låne toalettet før vi starter?
Det er i enden av gangen og til venstre.
Takk.
For mange år siden behandlet jeg en skjønn liten jente
som hadde mistet hele familien i en fryktelig ulykke.
De kjørte til Lar, og bilen rullet rundt.
Alle ble drept.
Bortsett fra henne.
Fra da av sluttet hun å snakke.
Jeg prøvde alt for å nå gjennom til henne. Jeg leste bøker hun likte, jeg lekte…
Hun ville ikke snakke uansett hvilken terapi jeg prøvde.
Inntil en dag da vi gikk inn på kontoret mitt,
og like før jeg satte meg, ropte hun ut:
"Marjan, se opp!"
Beklager at jeg fikk deg til å skvette. Det som hadde skjedd,
var at stolen jeg skulle sette meg på, var ødelagt.
Barnet la merke til det og advarte meg.
Fra den dagen åpnet noe seg inni henne.
Ikke med en gang, men…
Litt etter litt begynte hun å snakke igjen.
Er det noe du vil dele med meg?
Helt ærlig?
Selvsagt.
Jeg har ikke noe ønske om at du skal være her.
Greit.
Så hvorfor er jeg her?
Mannen min mente at det var en god idé at du skulle passe på meg.
Er det sånn det vanligvis er? Han tar avgjørelser for deg?
Jeg har en følelse av at det ikke alltid har vært sånn. Har jeg rett?
Det har vært sånn etter det som skjedde.
Så nå har du en mulighet til å bestemme selv.
Vil du ikke ha meg her, er det bare å si det.
Jeg er her for din skyld, ikke din manns.
-Hvilket bein er ditt svakeste? -Dette.
Skyv fram ditt svakeste bein i startposisjon.
-Ok. -Og så…
-Sånn? -Igjen.
Hardere.
-Takk. -Alt i orden.
Hallo, jenta mi.
Hei.
Hva er det, jente? Kom hit.
Kom og spis.
Hallo?
Langerens nabo ringte. Det er noen i leiligheten hans.
Jeg er i nærheten.
Hva er naboens etternavn?
Alinejad.
Takk.
Kom hit. Kom hit.
Hallo. Jeg er fra etterretningstjenesten.
Unnskyld meg, hvem er du?
Mannen som var i leiligheten, gikk ned trappen nå.
Nå skal vi kjøre en tur.
-Hallo, Ali. -Ja.
En bil kjørte nettopp herfra.
Noter bilnummeret: 76-B-765. Iran 90.
Syttiseks… Iran 90.
Send det ut til politiet.
Har det.
Angående fru Montazemi. Jeg har undersøkt litt mer.
Det er neppe noe,
men hun begynte nettopp å arbeide med PTSD-behandling ved Ayandegan sykehus.
Jeg skal sende linken.
Greit.
Godt jobbet, Ali.
DR. MARJAN MONTAZEMI LEDENDE EKSPERT
SPESIALIST PÅ BEHANDLING AV PTSD-PASIENTER
Det er ikke hans skyld. Han måtte tilbake på jobb.
Det er større enn ham.
Han kunne vel ha sagt nei?
Til Qasem Mohammadi?
Direkte til ham?
Den dagen han ble innsatt, etter det som skjedde med piloten…
MARJAN MONTAZEMI KLINISK PSYKOLOG
…kom Mohammadi hit og krevde at Faraz skulle tilbake til jobben.
Han kunne ikke ha nektet. Så visst ikke til den mannen.
Fortell mer om den mannen.
Jeg vil avslutte for i dag.
Ok, selvsagt.
Du har vært veldig flink. Du er en sterk kvinne, Nahid.
Og det er viktig å huske
at uansett hva vi sier i dette rommet, blir det mellom oss.
MARJAN MONTAZEMI KLINISK PSYKOLOG
OXFORD UNIVERSITET DOKTOR I KLINISK PSYKOLOGI
Jeg beklager. Kan jeg låne toalettet igjen før jeg går?
Selvsagt.
Takk.
DIREKTE
Din nye venn smadret nesten bokseballen.
Takk for tipset, vennen min. Hyggelig å hilse på deg.
-Ha det gøy. -Vi ses.
Du skader mine kjære Aqua bags? Hva har de gjort mot deg?
En dame må kunne beskytte seg.
Jeg forstår.
Så hvis jeg inviterer deg med for å spise, bør jeg være forsiktig?
-Definitivt. -Det skal jeg huske.
Etter deg.
Unnskyld. Det er damenes tid. Du kan ikke komme inn.
Jeg skal hente søsteren min.
Hun tar ikke telefonen.
-Hun tok kickboksing. -Timen sluttet for en halvtime siden.
Kan du bare sjekke? Leyla Ansari. Hun var Vahids gjest.
Jeg aner ikke hvem det er. Gå før jeg tilkaller vaktene.
Bisken?
Hva er dette? Du vet hva vi gjør med den.
Sånn.
-Det ligner ikke en restaurant. -Dette er bedre enn det.
Etter deg.
Velkommen.
Føl deg som hjemme. Jeg skal finne noe å spise.
Jeg har indisk, thai og filippinsk
Jeg tar hva som helst.
Hva som helst. Huset er mitt eget design.
Jeg skal vise deg maleriene.
MEHDI
HOS VAHID. IKKE VÆR REDD.
Hva sier du? Skal vi smake?
Klart det.
For deg, Leyla.
-Var et treningsstudio målet? -Nei. Det er bare en stopp på veien.
Jeg skal inn i eiendomsbransjen. Det er et sted i sentrum. En slum nå,
men jeg skal gjøre det til en perle, som deg.
Er du ikke sulten?
-Har du laget dette? -En av damene som jobber her, laget det.
Spiser du alltid hjemme? Går aldri ut?
Familien min eier restauranten. Jeg går alltid ut.
-Å, ja. Yasaman sa det. -Ja. Cash.
-Ja. -Vil du dra dit?
Vi drar dit i kveld. Mange skal dit. Det blir gøy.
-Ok. Høres bra ut. -Greit.
Du er veldig vakker når du smiler.
Jeg er straks tilbake. Spis.
Leyla!
-Hent Leyla! -Hva gjør du her?
Leyla! Leyla!
-Hva gjør du her? -Hent Leyla. Leyla!
Leyla! Leyla!
Jeg tar henne med.
-Hva gjør du her? -Nettopp.
-Du tar ikke telefonen. Kom. -Er du full eller høy? Forsvinn.
-Jeg må snakke med deg. Leyla! -Snakke?
Kom igjen. Leyla!
-Du står der som en… -Kom nå.
Pokker.
-Hva er dette? -Kom.
Ta henne! Dette er italienske sofaer! De koster mer enn du er verd, din dritt!
Kom deg til helvete ut.
-Jeg skal forklare i bilen. -Nei.
Du kan bli med ham. Du ba ham komme hit?
-Jeg ringte ham ikke. -Hvordan visste han at du var her?
Jeg ber deg hit og behandler deg pent, og du ringer broren din?
Trodde du jeg ville gjøre deg noe?
Han spurte bare om hvor jeg var.
Bare gå.
-Vahid… -Kom deg ut!
Skjønner du hva du har gjort?
Hva er i veien med deg?
Hvis hund er det?
Den er Babaks.
Slapp av. Alt er ordnet.
Hva er ordnet?
Du ødela alt. Han ba meg med for å møte vennene sine.
Du trenger ikke å henge sammen med dem mer. Sett deg inn.
Åpne den.
Åpne sekken.
-Er de Babaks? -De er billetten vår bort.
Vi drar til grensen nå og finner et sted å krysse den.
Du skulle bli hjemme. Hva tenkte du på?
Jeg redder oss! Idiot! Vi drar.
Hør her. Det fungerer ikke sånn. Vi jobber med en organisasjon. Vi kan ikke bare dra.
Jeg tilhører ikke noen organisasjon.
Vi skal tilbake til å gjøre det vi planla før du dro oss inn i denne dritten igjen.
-Jeg får oss ut. -Vi kan ikke komme ut!
Hvis vi ødelegger nå, kan jeg kanskje ikke beskytte deg.
Vi vet for mye.
Pass opp!
Ja?
Bilen du spurte om er sett ved industriparken nord i byen.
Jeg skal sende deg stedet.
Takk.
Fortere, han slipper unna.
Kom igjen!
Unna vei!
Til venstre her.
Unna vei!
Chica! Chica!
La henne være.
Vi må vekk. Nå.
Det er ingen her.
Husj! Hold kjeft!
Forsvinn, din kjøter!
Dø! Forsvinn!
Ok. Ja, takk. Ok.
Hvordan gikk det?
Jeg løy.
Du forlot ikke huset i dag.
Hvordan føler du deg?
Elendig.
Jeg ville bare få oss ut av dette.
Jeg vet det.
Men når vi er i dette, kan vi ikke komme ut. Ikke sånn.
Jeg ante ikke at det ville gå så langt.
Jeg er lei for det. Jeg er lei for at jeg fikk oss inn i det igjen.
Jeg skulle ikke latt deg bli.
-Ønsker du at jeg ikke var her? -Nei. Jeg vil ha deg her.
Jeg trenger deg hos meg.
De drepte faen meg Chica.
Vet du…
Hele livet mitt…
…har de tatt alt de ville ha
når de kunne ta det.
Alt jeg brydde meg om.
Og du innser…
…at du aldri hadde noen sjanse.
Dette er sjansen din.
Tamar…
Jeg har ingenting igjen.
Jeg har ingen.
Jeg har bare deg.
Lukter deilig. Plutselig er jeg ikke sliten mer.
Velkommen hjem, herr Kamali.
-Ash Reshteh? Feirer vi noe? -Ikke noe spesielt.
-Jeg vil bare be om unnskyldning. -For hva, kjære?
Du hadde rett.
Marjan var akkurat det jeg trengte.
Du har ingenting å unnskylde.
Jo.
Jeg var hard mot deg, klandret deg.
Sannheten er at jeg er glad for å ha deg.
Oi. Utrolig!
Jeg er utsultet. Jeg skal vaske hendene.
Takk, dette er nydelig.
-Hallo? -Mr. Kamali.
-Håper ikke jeg forstyrrer. -Slett ikke.
Jeg ringer for å spørre om du fortsatt vil at jeg skal komme i morgen.
Hvorfor ikke?
Du var bekymret fordi jeg er utlending.
Bekymringen min forsvant i kveld.
Jeg kom hjem og fant min kone glad og avslappet.
Og det virker som dere fikk en forbindelse.
Det er jeg glad for å høre. Men det virker som du ikke stolte på meg.
-Hvorfor sier du det? -Det var innbrudd på klinikken min i dag.
Kameraene filmet vedkommende, som ligner veldig på deg.
Kan det ha vært deg?
Ja. Det var meg.
Jeg forstår.
Jeg vil selvsagt ikke anmelde det.
Men under disse omstendighetene
-tror jeg ikke vi kan fortsette… -Vent.
La meg be om unnskyldning.
Det som skjedde min kone, har påvirket meg også.
Og når en utenlandsk kvinne, en vestlig kvinne, kommer hjem til meg,
fører det jo til spørsmål. Ikke sant?
Du skulle ha snakket med meg.
Du har rett. Jeg beklager.
Mr. Kamali, om din kones terapi skal fungere,
må vi være enige om å stole på hverandre. Ellers kan jeg ikke fortsette.
Med mindre ditt ubehag med meg hindrer deg i å være enig.
-Suppen blir kald. -Jeg kommer. Et øyeblikk.
Dr. Montazemi, jeg vil gjerne at du kommer i morgen.
Jeg ville være takknemlig.
Adjø.
-Mehdi. Babaks venn. -Hva så?
-Du får ti prosent av det jeg tar inn. -Tjue prosent.
Femten.
Avtale.
Bli her.
-Hva gjør du her? -Hei, Vahid.
-Forsvinn. -Jeg ber om unnskyldning.
Enten går du, eller jeg får deg kastet ut.
De har funnet Babak. Han er død.
Hva mener du med at Babak er død? Når døde han?
De fant liket dumpet i Shoush. Trolig en narkohandel som gikk galt.
Men jeg kjenner området. Han kan ikke ha jobbet der.
Jeg stikker.
Ha det gøy, Leyla.
Hei.
-Hva med bilen? -Dette vil du ikke tro.
Jeg har overvåkningsfilm.
En som ligner på Milad Kahani, prøvde å komme inn på Niavaran Platinum.
Problemet er at jeg ikke får informasjon fra stedet.
Hvorfor ikke?
Mange av kundene har forbindelser. Og eieren er Vahid Nemati.
Nemati? En del av familien?
Vi trenger godkjenning fra høyt oppe.
Vi ordner det i morgen. Godt jobbet. Gå og legg deg.
Takk, sjef.
God natt.
Alle sammen… Dette er Leyla, gjesten vår, helt fra L.A.
Gjør plass, Shervin.
Gi meg et glass.
Peyman!
-Legg bort telefonen og slutt å snakke. -Beklager, min herre.
-Skål! -Skål!
Tekst: Evy Hvidsten