VISI ŠIO SERIALO VEIKĖJAI IR ĮVYKIAI YRA IŠGALVOTI.
BET KOKS PANAŠUMAS Į TIKRUS ĮVYKIUS AR ASMENIS, GYVUS AR MIRUSIUS,
YRA ABSOLIUČIAI ATSITIKTINIS.
MARŽAN MONTAZEMI KLINIKINĖ PSICHOLOGĖ
MEDICININĖ BYLA: FARAZAS KAMALIS
Eini kur?
- Kaip miegojai? - Nemiegojau.
Eini į sporto klubą?
Taip, toks planas.
Turiu priartėti prie Vahido. Laiko mažai.
O kaip tai, kas nutiko vakar?
Nesijaudink. Mes viskuo pasirūpinome. Mes - švarūs.
Tamar, mums reikia dingti iš čia.
Girdi? Jokio Vahido, jokio Mosado. Išvykime.
- Ką? - Grįžkime prie savo pirminio plano.
Gerai? Pabėkime į Vankuverį, palikime viską praeityje.
- Miladai, taip nebus. - Tamar, aš užmušiau žmogų.
Ir ne šiaip bet ką, o draugą.
Jis mums padėjo.
- Tu neturėjai kitos išeities. - O koks skirtumas?
Jis buvo gyvas, ir jo nebėra. Aš jį užmušiau savo rankomis!
Savo rankomis!
Viskas gerai.
Mes apie tai pakalbėsim, gerai? Tik nusiramink.
Pakalbėkim apie tai vėliau, gerai?
Būk čia.
Man reikia į sporto klubą.
- Gerai. - Gerai.
Brangioji...
prašau...
Elkis su ja gražiai.
Pakaks.
Mano meile,
gal tai tau padės.
Tau gal tai padės.
Vietoj to, kad būtum pats su manim, atsiunti prižiūrėtoją.
Tai turbūt ji. Nenori atidaryt durų?
Tu ją pakvietei, tu ir atidaryk.
Nahid...
Ponas Kamalis?
- Kas jūs? - Maržan Montazemi.
Aš iš veteranų psichinės sveikatos instituto.
Pas jūsų žmoną Nahid.
Teisingai?
- Prašau užeiti. - Ačiū.
Kokie gražūs jūsų namai.
Jie priklausė Nahid tėvams.
Mums teko palikti mūsų butą.
Ačiū Dievui, jūs atsidūrėte čia.
Taip.
Jums nejauku, jog aš - užsienietė.
Britų pas mus mažai.
Tiesa.
Iranas ir Anglija - ne visai meilės istorija, tiesa?
Mano atveju, būtent tai nutiko.
Su savo vyru Hasanu susipažinau Paryžiuje.
Aš ten studijavau, jis irgi.
Susituokę atvykome čia,
ir aš įsimylėjau antrą kartą.
Šįkart Iraną.
O ką veikia jūsų vyras, jei galiu paklausti?
Jis buvo psichiatras. Mirė prieš trylika metų.
Užuojauta.
Dėkoju.
Jis buvo ypatingas žmogus.
Neabejoju.
Ir jūs nusprendėte likti čia po jo mirties?
Iranas - mano namai.
Žinote, Nahid ne itin jūsų laukė.
Taip, skaičiau jos bylą.
Natūralu, kad ji nerimauja,
jog pas ją į namus ateis nepažįstamas žmogus.
Bet aš esu įsitikinusi, jog rasiu būdą su ja susitarti.
Galiu būt įžūli ir pasiūlyti jums kai ką?
Manau, geriau bus, jei jūs paliksite mus vienas.
Jūsų žmona bus labai gerose rankose, pone Kamali.
Žinai visus jo draugus?
Peimanas ir Vahidas. Kur tai fotografuota?
Restorane, centre. „Cash“.
Savininkas - Vahidas. Peimanas paprastai leidžia ten vakarus.
Sėkmės.
Labas. Kokie žmonės!
- Džiaugiuosi, kad atėjai. - Pakvietei, todėl ir atėjau.
Eime, aprodysiu tau viską.
Gal kokteilį?
Ačiū, ne.
Ji ne tik švari,
bet ji yra įkūrusi institutą karo veteranams su potrauminiu sindromu.
Rašo, kad ji turi leidimą gydyti aukštus gvardijos pareigūnus.
Pilna jos nuotraukų su sveikatos ministru, su keliais ajatolomis, kuriuos gydė.
- Kodėl ji jums įtartina? - Ji - vakarietė.
Išdygsta mano namuose iškart po to, kai grįžtu į darbą.
Ką sakė institute?
Kad turėčiau džiaugtis, jog žmoną gydys tokio rango specialistė.
Nežinau, ką pasakyti, bose. Iš to, ką matau,
manau, kad jie - teisūs.
Į ką žiūrite?
Į parką kitoje gatvės pusėje. Labai mielas.
Man labai malonu su jumis susipažinti, Nahid.
Mano vardas Maržan.
- Malonu susipažinti. - Man taip pat.
Prieš pradedant, gal galėčiau pasinaudoti tualetu?
Koridoriaus gale, iš kairės.
Ačiū.
Prieš daug metų man teko gydyti mielą mažą mergaitę,
kuri siaubingoje avarijoje prarado visą savo šeimą.
Jų automobilis apsivertė kelyje į Larą.
Visi žuvo.
Išskyrus ją.
Po to ji liovėsi kalbėjusi.
Aš išbandžiau visus metodus.
Skaičiau knygas, žaidžiau...
Ji tylėjo, kad ir kokius terapijos metodus jai taikiau.
Vieną dieną mums įėjus į mano kabinetą,
kai ketinau sėstis, ji sušuko:
„Maržan, atsargiai!“
Atleiskite, išgąsdinau jus.
Bet, pasirodė,
kad kėdė, ant kurios ketinau prisėsti, buvo sulūžusi,
ir tai pastebėjęs vaikas norėjo mane įspėti.
Nuo tos dienos kažkas joje prasivėrė.
Ne iš karto, bet...
Žingsnis po žingsnio...
ji vėl ėmė kalbėti.
Ar norėtumėte man ką nors papasakoti?
Atvirai?
Žinoma.
Aš nenoriu, kad būtumėte čia.
Aišku.
Tai kodėl aš čia?
Nes mano vyras manė, kad man bus geriau, jei ateisite pas mane.
Taip būna visada? Jis sprendžia už jus?
Turiu nuojautą, jog taip buvo ne visada.
Ar aš teisi?
Taip yra nuo tada, kai tai nutiko.
Dabar turite galimybę priimti sprendimą pati.
Jei nenorite, kad čia būčiau, tik pasakykite.
Aš atėjau pas jus, o ne pas jūsų vyrą.
Kuri tavo koja silpnesnė?
Šita.
Į startą stokis silpnesne koja į priekį.
- Gerai. - Tada...
- Šitaip? - Dar.
Stipriau.
- Ačiū. - Nėr už ką.
Sveika, mergyt.
Kas yra? Eikš.
Eikš, paėsk.
Alio?
Man paskambino kvaišalų prekeivio kaimynė.
Kažkas yra jo bute.
Aš - netoliese.
Kokia kaimynės pavardė?
Alinedžad.
Ačiū.
Eikš.
Sveiki, aš iš tyrimų biuro.
Atleiskite, kas jūs?
Atleiskite, pone. Vyras, kuris buvo bute, ką tik nusileido laiptais.
Pasivažinėsime, gerai?
- Alio, Ali. - Taip.
Jis ką tik išvažiavo automobiliu.
Numeris: 76-B-765, Iran 90.
76... Iran 90.
Pranešk policijos postams.
Gerai.
O dėl ponios Montazemi.
Aš dar pakapsčiau.
Gal tai ir niekis,
tačiau neseniai ji ėmė konsultuoti Ajandegano ligoninės PTSD skyriuje.
Nusiųsiu jums nuorodą.
Gerai.
Šaunuolis, Ali.
DR. MARŽAN MONTAZEMI, PATYRUSI EKSPERTĖ,
SPECIALIZUOJASI POTRAUMINIO SINDROMO GYDYME
Jis nekaltas.
Jis privalėjo grįžti į darbą.
Darbas už jį svarbesnis.
Jis galėjo atsisakyti, ar ne?
Atsakyt Kasemui Mohamadžiui?
Žvelgiant jam į akis?
Tą dieną, kai jį grąžino į darbą, po to įvykio su pilotu...
MARŽAN MONTAZEMI KLINIKINĖ PSICHOLOGĖ, ANTRAS AUKŠTAS
...Mohamadis asmeniškai atėjo čia ir pareikalavo, kad Farazas grįžtų.
Jis negalėjo atsakyti.
Tik ne tam žmogui.
Papasakokite daugiau apie tą žmogų.
Šiai dienai, manau, pakaks.
Žinoma.
Jūs - šaunuolė. Esate stipri moteris, Nahid.
Svarbu nepamiršti,
kad viskas, ką mes pasakysime viena kitai šiame kambaryje, liks tik tarp mūsų.
MARŽAN MONTAZEMI KLINIKINĖ PSICHOLOGĖ
OKSFORDO UNIVERSITETAS KLINIKINĖS PSICHOLOGIJOS MOKSLŲ DAKTARĖ
Atleiskite, gal galima dar sykį pasinaudoti jūsų tualetu prieš išeinant?
Žinoma.
Ačiū.
Tavo naujoji draugė vos nesudraskė bokso kriaušės.
Ačiū už patarimus, mieloji.
Smagu buvo susipažinti.
- Sėkmės. - Iki.
Tai naikini mano brangias kriaušes?
Ką jos tau padarė?
Mergina privalo mokėti apsiginti.
Mat kaip.
Taigi, jei pakviesiu tave užkąsti, turiu būt atsargus?
- Žinoma. - Turėsiu galvoje.
Po tavęs.
Atleiskite, pone, dabar - moterų valanda. Jums negalima.
Atleiskite, ponia. Turiu paimti seserį.
Ji neatsiliepia telefonu.
Ji čia buvo kikbokso treniruotėje.
Treniruotė baigėsi prieš pusvalandį.
Gal galėtumėte pažiūrėti?
Leila Ansari. Ją čia pakvietė Vahidas.
Aš jos nepažįstu.
Prašau išeiti, antraip kviesiu apsaugą.
Mieloji.
Kas čia? Žinai, ką mes su tuo darom?
Štai.
Tai nepanašu į restoraną.
Tai - kur kas geriau nei restoranas.
Po tavęs.
Užeik.
Jauskis kaip namie.
Aš tuoj suorganizuosiu ką nors užkąsti.
Turiu indiškų, tailandietiškų, filipinietiškų patiekalų.
Valgysiu bet ką.
Bet ką.
Žinai, namas suprojektuotas pagal mano dizainą.
Vėliau parodysiu paveikslus.
MEHDIS
PAS VAHIDĄ. NESIJAUDINK.
Ką pasakysi? Paragausim?
Gerai.
Už tave, Leila.
Svajojai turėti sporto klubą?
Ne. Sporto klubas - tik tarpinė stotelė.
Man patinka nekilnojamasis turtas. Užmačiau vieną vietą centre.
Dabar ten - šiukšlynas,
bet aš paversiu jį tikru deimantu, tokiu kaip tu.
Neišalkusi?
- Pats gaminai? - Ne, čia dirbanti moteris.
Visada valgai namuose? Nevaikštai į restoranus?
Mano šeimai priklauso restoranas. Aš visada valgau ne namie.
- Taip. Jasaman sakė. - Taip. „Cash“.
- Taip. - Nori ten apsilankyt?
Eime šįvakar.
Ten bus daug žmonių. Bus linksma.
- Gerai. Skamba neblogai. - Puiku.
Esi labai graži, kai šypsaisi.
Aš tuoj. Tu valgyk.
Leila!
- Kviesk Leilą! - Ko tau čia reikia?
Leila!
- Ko tau čia reikia? - Kur Leila?
Leila!
Aš ją pasiimsiu.
- Ko tau čia reikia? - Aš klausiau to paties.
Tu neatsiliepi, kai skambinu. Važiuojam.
Tu girtas ar apsinešęs? Dink iš čia.
- Važiuojam. Mums reik pakalbėt. - Kalbėti?
Važiuojam. Leila!
- Stovi čia lyg... - Važiuojam!
Čika! Šūdas.
- Ką tai reiškia? - Čika, ateik čia.
Paimk ją! Tai - itališkos kušetės!
Jos - dvigubai brangesnės už tave patį!
Dink iš čia!
Paaiškinsiu mašinoje. Eime.
- Ne. - Leila.
Ne, važiuok. Paskambinai jam, kad jis čia atvažiuotų?
- Pala. Aš jam neskambinau. - O iš kur jis žino, kad tu čia?
Aš tave pakviečiau, vaišinau, o tu skambini sušiktam broliui?
Manei, aš tau kažką padarysiu?
Jis paklausė manęs, kur aš.
Važiuok.
- Vahidai... - Nešdinkis iš čia!
Ar supranti, ką padarei?
Kas tau negerai?
Kieno čia šuo?
Babako.
Nesijaudink. Viskas sutvarkyta.
Kas sutvarkyta?
Tu viską sugadinai. Jis mane jau pakvietė šįvakar susipažint su draugais.
Tau nebereikia su jais bendrauti. Viskas baigta. Lipk.
Atidaryk.
Atidaryk kuprinę. Nagi.
- Čia Babako? - Ne, čia - mūsų bilietas iš čia.
Važiuojam sienos link, o ten rasim, kas mus perveš.
Tau buvo liepta sėdėt namie. Ką tu sau galvoji?
Aš mus gelbėju! Idiote! Gelbėju. Mes išvažiuojam.
Paklausyk manęs. Taip nieko nebus.
Mes dirbam organizacijai. Mes negalim nuspręsti pasitraukti.
Visų pirma, aš nepriklausau jokiai organizacijai.
Visų antra, mes grįšim prie savo pirmojo plano,
kurio siekėme prieš tai, kai tu mus įtraukei į šitą mėšlą.
- Aš mus gelbėju. - Taip nieko nebus!
Jei mes susimausim, aš turbūt nebegalėsiu tavęs išgelbėti. Supranti?
Mes per daug žinom.
Atsargiau!
Taip?
Pone Farazai, automobilis, apie kurį klausėte
pastebėtas prie pramoninio parko.
Nusiųsiu lokaciją.
Ačiū.
Spausk, jis bėga.
Nagi, spausk!
Iš kelio!
Suk čia į kairę.
Traukis!
Čika!
Palik ją.
Bėgam. Greičiau.
Čia nieko nėra.
Tylėk!
Atstok, bjaurus šunėke!
Mirk! Lauk iš čia!
Gerai. Taip, ačiū.
Kaip pavyko?
Aš sumelavau.
Tu šiandien neišėjai iš namų.
Kaip jautiesi?
Kaip šūdas.
Tamar, aš norėjau, kad mes iš čia dingtume.
Žinau.
Bet mes ištrūkti nebegalime.
Tik ne šitaip.
Neįsivaizdavau, prie ko tai mus prives, supranti?
Atleisk man.
Atleisk, kad įtraukiau mus į tai.
Man nederėjo leisti tau likti kartu.
- Gailiesi, kad aš čia? - Ne.
Ne, aš noriu, kad būtum šalia.
Man reikia tavęs.
Jie nušovė Čiką.
Žinai,
visą gyvenimą
jie elgėsi su manim taip, kaip norėjo,
ėmė viską, ką norėjo.
Jie atėmė iš manęs viską.
Tu supranti,
kad kitos išeities niekad ir nebuvo.
Tai yra tavo išeitis.
Tamar...
Aš nieko nebeturiu.
Nė vieno žmogaus.
Aš turiu tik tave.
Skaniai kvepia!
Staiga nebejaučiu nuovargio.
Sveikas sugrįžęs namo, pone Kamali.
Sriuba su makaronais? Ar ką nors švenčiame?
Nieko ypatingo.
- Paruošiau tai, norėdama atsiprašyti. - Už ką, brangioji?
Buvai teisus.
Maržan - tai, ko man labai reikia.
Brangioji, tu neturi už ką atsiprašinėti.
Turiu.
Aš pykau ant tavęs, kaltinau tave.
O iš tiesų, aš - laiminga, kad tave turiu.
Nepaprasta!
Mirštu iš alkio. Einu plautis rankų.
Ačiū tau, visa tai - nuostabu.
- Alio? - Pone Kamali,
- tikiuosi, nesutrukdžiau. - Visai ne.
Skambinu norėdama paklausti, ar norite, kad rytoj ateičiau pas Nahid.
Kodėl nenorėčiau?
Jūs nerimavote dėl to, jog aš - užsienietė.
Mano nerimas šįvakar išsisklaidė.
Grįžęs namo radau žmoną nurimusią ir laimingą.
Jūs, regis, užmezgėte neblogą ryšį.
Džiaugiuosi tai girdėdama.
Tačiau, jūs vis tiek nesate linkęs manimi pasitikėti.
Kodėl taip manote?
Šiandien buvo įsibrauta į mano kabinetą.
Apsaugos kameros užfiksavo įsibrovėlį, labai panašų į jus.
Ar ten buvote jūs?
Taip. Aš.
Aš suprantu.
Aš, suprantama, policijai nepranešiu.
Tačiau tokiomis aplinkybėmis
- nemanau, kad įmanoma... - Palaukite. Prašau.
Leiskite man atsiprašyti.
Tai, kas nutiko žmonai, paveikė ir mane,
ir kai užsienietė, vakarietė ateina į mano namus,
man kyla natūralūs klausimai. Ne?
Derėjo pasikalbėti su manimi tiesiogiai.
Jūs teisi. Atleiskite man.
Pone Kamali, jūsų žmonos terapijos labui
mes turime pasitikėti vienas kitu.
Antraip aš negalėsiu tęsti.
Nebent jūsų nerimas neleis jums sutikti su šia sąlyga.
- Sriuba vėsta. - Ateinu. Tuoj, sekundėlę.
Dr. Montazemi, aš labai norėčiau, kad ateitumėte rytoj.
Būčiau jums dėkingas.
Gero vakaro.
- Mehdis, Babako draugas. - Ir?
Gausi 10 proc. mano uždarbio šįvakar.
Dvidešimt procentų.
Penkiolika.
Sutarta.
Lik čia.
- Ką čia veiki? - Labas, Vahidai.
- Nešdinkis iš čia. - Atėjau atsiprašyti.
Jei pats neišeisi, tave išmes apsauga.
Rado Babaką.
Negyvas.
Kaip tai Babakas negyvas?
Kada jis mirė?
Kūnas buvo išmestas Šuše.
Gal kilo koks kivirčas dėl narkotikų.
Bet tą rajoną aš pažįstu. Jis ten klientų neturėjo.
Aš išeinu.
Gero vakaro, Leila.
Labas.
O mašina?
Nepatikėsite.
Gavau apsaugos kamerų įrašą.
Jame - vyras, labai panašus į Miladą Kahanį.
Jis bandė įeiti į sporto klubą „Niavaran Platinum“.
Bėda, kad iš tos įstaigos informacijos gauti negaliu.
Kodėl?
Sporto klubo lankytojai - susiję žmonės.
O savininkas - Vahidas Nematis.
Nematis?
Iš tos šeimos?
Mums reikia valdžios leidimo.
Tuo pasirūpinsim rytoj. Puikiai padirbėjai.
Eik miegoti.
Ačiū, bose.
Labanakt.
Dėmesio,
čia - Leila, mūsų viešnia, atvykusi iš Los Andželo!
Šervinai, pasitrauk.
Duok taurę.
Peimanai!
Padėk telefoną nors minutei ir liaukis kalbėjęs.
Atsiprašau, pone.
- Į sveikatą! - Į sveikatą!
Išvertė Egidija Namavičė